CĂLUŢUL COCOŞAT
traducere şi adaptare: arianna-dana
Departe, după munţi şi păduri...
peste mări adânci şi largi...
Pe pământ, sub cer albastru, într-un sat trăia un moş.
Şi moşul trei fii avea:
cel mai mare, prea deştept copil era...
mijlociul - aşa şi aşa...
iar cel mic, chiar prost era.
Şi o dată, într-o zi, o năpastă peste ei veni.
Cineva pe câmp venea, grâul în picioare îI căIca.
Aşa o mare jale niciodată, din născare, nu văzuseră mujicii
Şi-ncepură să gândească cum pe hoţ să-I păcălească.
În sfârşit, se dumiriră ca de pază ei să stea.
Tu, Ivane, mergi acolo şi-nconjoară câmpul tot.
Noi, cei doi, eu şi Danil, vom sta aici ca să-i prindem pe inamici.
Stele, stele,
un, doi, trei...
Nici până-n zori nu poţi să le dai de capăt.
Trei şi patru,
cinci şi şase...
cum pe degete să le numeri toate.
Ehe-he, ia uite hoţul !
Stai că pot să-ţi vin de hac.
Ai putut să mă încaleci, să te ţii în şea - atât.
Tu de-acum să-mi fii stăpân.
Tu dă-mi drumul repejor.
Am să-ţi dau doi cai năvalnici
Cai frumoşi, veniţi din vis arare ori, văzuţi aievea.
Şi o să-ţi mai dau un căluţ,
incredibil de micuţ.
Are-n spate cocoaşe două,
urechi prelungi şi late.
Caii mari, tu poţi să-i vinzi,
pe căluţ, nimănui nu-I da !
Pe pământ şi sub pământ
îţi va fi prieten bun.
Rămas bun ! Plec către libertate !
Să nu mai calci câmpul nostru !
Ce mai treabă - doi cai !
Prostul nostru şi doi cai.
O, voi caii mei cei mândri,
armăsari minunaţii cu coama aurită !
Oare nu v-am mânghiat destul ? Şi ce drac va furat ?
Nu mai da vina pe dracu', fraţii tăi furat-au caii !
E adevărat, necazu-i mare, dar te pot eu ajuta.
Urcă-te acum pe mine şi ţine-te cât mai bine !
Ce mai foc, ce mai miracol !
Poate să lumineze tot, fără fum şi fără foc !
Chiar că ai de ce te minuna, căci în faţa ta e pana Păsării Măiestre !
lar de vrei să fii ferice, nu-o lua cu tine, amice.
Multă jale şi necazuri va aduce ea cu sine pentru tine !
Poţi să spui tu tot ce vrei, doar nu-s prostul nimănui !
Multă jale şi nelinişti va aduce pentru tine.
ORAŞUL - CAPITALĂ
În cea capitală obiceiul era aşa:
până când nu dă staja ordin...
nu se vinde şi nu se cumpără nimic.
lată cu strigarea starjei vine miezul zilei.
Staja cu trâmbiţa aurită rostuieşte, cu glas tare glăsuieşte:
Gospodari - deschideţi prăvăliile,
începeţi să vindeţi şi să cumpăraţi.
Ca să nu avem nicicum, nici o vorbă de reproş.
Târgoveţii tarabele le deschid, pe popor ademenindu-I.
Oameni buni, poftiţi aici !
Avem marfă pe alese...
Blănuri scumpe, vulpi şi sobol... tot alegeţi mândre doamne !
Hamuri scumpe, şele, bice...
Panglici unduioase...
Turtă dulce şi bomboane !
Mere coapte !
Plăcinte bine coapte !
Hei, copii şi copilaşi, daţi năvală la covrigi !
Vine Ţarul !
Cu el vine sluga lui credincioasă, grăjdarul şef.
Ce drag îmi e să mă uit la ei, doar eu le pot fi stăpân.
Cine le e stăpân ?
Hei, flăcăi, ai cui sunt aceşti armăsari-zmei ?
Perechea aceasta este a mea.
Şi stăpân le sunt tot eu.
Vreau să-i cumpăr, vrei să-i vinzi ?
Nu, îi dau la schimb.
Ce ai vrea în locul lor ?
De două ori câte cinci căciuli cu argint.
Asta ar fi cam zece...?
Zece ! Măi să fie !
Să batem palma !
Voi, măsuraţi argintul !
Ruşinos îi să furi un frate !
Chiar de sunteţi mai deştepţi decât Ivan, el e mai cinstit ca voi.
Ce te uiţi, bătrân netrebnic ? la tu caii, du-i în grajd.
Ce mai treabă, ce mai chin,
am să mor de râs acum !
Pare-se că nu avem ce face, cai nu pot fi de altul stăpâniţi.
O să vii ca slugă la palat şi-o să fii în aur îmbrăcat.
Şi tot grajdul meu de cai, eu ţi-I dau sub pază bună.
Ce minune !
Bine, fie aşa, eu la tine slugă 'oi intra.
Ţar, dar slujba mea unde mai este...
Slujba mea a ajuns de poveste ?
După fapta ai răsplată, treci la treabă deîndată,
iar Ivan de acum va fi la comandă !
Ei, Ivane, rob cuminte,
du-i pe cai acum în grajduri.
Chiar de-ar fi să crăp şi eu
pe Ivan îI izgonesc din castel !
Grea îi viaţa-n lene şi prosteli
să te joci cu porumbeii !
Caii's bine, şi hrăniţi şi ţesălaţi
cred că tu ascunzi ceva !
Cred că necuratul te ajută să-le-mpleteşti în codă coama !
Ei, prietene, o să te spionez
şi pe la spate o să te înjunghii !
lată, deci, cel care este necuratul din poveste !
Ei, acum ţi-a cam venit sfârşitul
şi în ştreang o să atârni...
Eu, cu capul prea plecat, vin acum la tine Ţare !
Dă poruncă să vorbesc şi nu să fiu osândit !
Tu - vorbeşte !
Dar dacă o să-ncepi să minţi biciul să să-ţi mânghie coastele !
Cel Ivan, ştie oricine,
îţi cam ascunde multe.
Nu-i argint şi nu-i nici aur,
ci chiar pana de Măiastră.
Chiar şi Pasărea Măiastră...
de poruncă o să dai, el se laudă
c-o aduce în iatacul tău, tătucă-Ţar.
Să-I chemaţi pe prostovan, acum, nu mai scapă el de pumn !
Chiar de am dat un ordin strict,
ai ascuns de ochiul nostru,
parte din avutul nostru, pana Păsării Măiestre !
Nu-i de glumă, cred că mi-a venit sfârşitul....
Oare ce ai auzit despre asta ?
Nu am pana, da !
Oare de unde să găsesc eu aşa o minunăţie ?
Cum ? Îndrăzneşti să mai şi minţi ?!
Nu, nu te las să te ascunzi !
lartă-mă de vină acum, căci minciuni n-o să mai spun.
Pentru că a fost întâia oară, o să te iert de vină acum
Am aflat că te-ai dat mare să-mi aduci
în capitală Pasărea Măiastră de-ţi dau poruncă, nu ?
Să mă-nghită acum mormântul, niciodată nu mi-am dat cuvântul !
De nu-mi aduci în capitală Pasărea măiastră
jur pe barba mea că, şi sub ape
o să te supun la cazne !
leşi afară, fă-o !
Ai început să plângi !
Tot necazul ţi se trage că nu ai vrut să-mi asculţi povaţa mea.
Ce să fac Căluţul meu ?
Ajută-mă Căluţ Cocoşat !
Bine, fie, o să-ţi spun din prietenie.
Floare la ureche o să fie.
Tot ce-i greu e înainte, nu mai plânge aşa fierbinte.
Ce să fac căluţul meu ?
Ajută-mă Căluţ Cocoşat !
Să îţi spun în mod cinstit: avem două copaie de găsit.
Să le umplem rând pe rând cu grăunţe şi cu vin.
Şi de cum soarele răsare, ne luăm picioarele la spinare.
Păsările de Foc înaripate în poiana asta vin toate.
Apă de izvor să bea. Şi atunci în plasă ne vor cădea.
Măi, ce forţă diavolească a adus aici Pasărea împărătească !
Hei, Căluţul meu iubit,
vino repede, grăbit !
Oare unde-a dispărut Ivan ?
O fi şters-o de pe-aicea !
Cred că pe sfoară o să te tragă, ce-i porunca imperială ?
Zece piei de pe el voi scoate
de nu vine acum cu toate.
Împletesc eu sforicica pentru a face spânzâtorica...
Câine murdar, rât de porc...
Rupeţi-ai mâinile şi picioarele !
Înghiţite-ar pământul !
Cu ce ai venit în capitală, hai arată-mi
Pasărea de Foc Măiastră !
Tată-ţar, mai stai o clipă !
Porunceşte, mai întâi ca ferestrele palatului
să fie ferecate, pentru umbre-ntunecate.
Hei, boieri, îndepliniţi mai iute !
Hei, boieri, grăbiţi-vă ! Geamuri, uşi închideţi tot !
Deschideţi uşile mai repede !
Flacăra s-o stingeţi, stingeţi !
Ţine-I, ţine-I bine !
Şi repede, repede !
Prindeţi-I, înşfaca-ţi-I !
Ce mai ţopăie nemernicul !
Intră mai repede în colivie !
lată de ce-I iubesc pe Vania,
mi-a bucurat sufletul pentru un an.
Şi pentru aşa o bucurie să primeşti tu un rang răsplată, cea de grăjdar şef.
N-o să poţi tu-ntotdeauna să-ţi iei tainul, aşa darnic.
Am să te mai înşel o dată, mai prietenos ca niciodată.
În ţările musulmane îndepărtate,
măi copii, oceanul se zbate...
Pe-acea mare-ndepărtată
merg doar bosurmanii...
De la oaspeţi vine zvonul
că o fecioară-minunată stă acolo...
dar nu e doar o fată simplă...
Este fata Soarelui cel bun
iar Luna-i este frate bun.
Povestea spune că acea fecioară îmbrăcată în rochii scumpe...
merge într-o barcă aurită...
şi cu vâsle de argint.
Cântă cântece, de toate,
şi cu harfa te încântă.
Am să te mai înşel o dată,
mai bine şi prietenos ca niciodată.
Hai, mai tare, mai bine !
Mai mult abur, hai !
Hai, mai puneţi jar, faceţi mai mult abur !
Hei, Ivan prostul cel scump ţie, a jurat pe barba ta...
că ştie o pasăre pe care a numit-o Fecioara Măiastră.
Şi pe ea, se laudă peste tot, că ţi-o aduce la palat.
Ascultă ! Am primit o veste despre tine Vania.
Se spune că te-ai lăudat că o să ne cauţi...
şi aduci altă pasăre crăiasă, pe Fecioara cea Măiastră.
Doamne iartă-mă pe mine, Ţare, ce mai bârfă fără rost !
Poţi să spui tu tot ce vrei, nu o să mă tragi pe sfoară !
Ce să mai stăm, dacă tu în trei săptămâni
n-o aduci aici pe Fecioara Măiastră,
în capitala noastră regală,
o să te spupun la cazne, bucăţele să te fac !
Priveşte acum Ivane, ai în faţă - oceanul !
Pe acesta, anu'ntreg crăiasa Fecioară Măiastră trăieşte.
Uimitoare mai este Doamne împărăţia ta pământeană !
Şi ce de minuni mai sunt pe lume !
Hei, stăpâne, lasă somnul, timpul e să te apuci de treabă.
Parcă te-ai schimbat la faţă Ţare,
unde e Măiastra, oare ?
Te-a minţit el, prostănacul,
bagă-I şi tu în mormânt.
Să te mânânce câinii şi să crape fierea-n tine !
Şi ajuns pe lumea ailaltă... să n-ai parte de mormânt !
Măiastră fecioară, fără asemămare-n lume...
Fii de acord să fii Ţarină !
De cum te-am zărit întâi-aşi oară...
m-am aprins şi fierb de dor !
Ochii tăi adânci ca marea mă fierb noaptea, de nu dorm !
Şi de dor şi drag, toată ziua eu tot ard !
Spune vorba dulce, pentru nuntă-i totu' gata,
tu spune doar - "da".
Mâine-n zori, lumina mea, ne vom pune prirostriile !
Ce nevoie îi de graba asta ?
Nu, nu mă mărit niciodată !
Ce să fac acum cu ea ? Doamne, ce m-aş însura !
Dacă vrei să te însori cu mine,
în trei zile să-mi aduci...
inelul meu de pe fundul oceanului !
Să vină acum, Ivan !
Ascultă acum porunca mea, Ivane !
Mergi acum la ocean...
Căci în acel ocean se găseşte...
inelul prea frumoasei Crăiese.
Dacă mi-I aduci, cuminte, eu îţi dau un sat ca dar.
Şi de la primele mele drumuri abia mă ţin pe picioare.
- lar mă trimiţi la ocean ! - Mi-aştept nunta, bolovan !
Nu te mai codi, la drum repede, tu vei porni !
lată că ajung pe mal, chiar la rostul marelui ocean !
lar în faţa lui se află cel miracol-peşte, ce balenă se numeşte !
În zece ani de chinuri nu ştie el
cu ce să-şi găsească iertarea.
Vai ce greu răsuflă kitul,
pentru ce vină suferă el ?
El se chinuie acum...
Că fără poruncă Dumnezeiască
a înghiţit în largul mării 30 de corăbii.
Dacă o să le dea drumul în libertate...
o să-i ierte Dumenzeu păcatul.
Cale bună, domnilor...
De unde veniţi şi-ncotro vă îndreptaţi ?
Noi venim din capitală căutând inelul Crăiesei Măiestre.
Caută prin mările tale
şi adu-ne nouă, cel luminos inel !
Dar, oare aş putea să vă întreb...
de-n amar o s-o mai duc mult,
şi pentru ce vină oare trec prin aste chinuri şi dureri ?
Bine, o să-i spunem balenă-peşte, din ce vina ta izvorăşte.
Dacă ne aduci inelul,
într-o clipă vei fi liber.
Bine, bine, aşa să fie...
voi găsi şi un cercel.
Ascultaţi săteni la mine...
mult prea cinstiţi creştini...
Dacă nu vreţi să vă înecaţi...
Plecaţi mai repede de aici !
Aici, acum va avea loc o minune !
Marea va începe să fiarbă, iar balena se va scufunda în apă !
Ce necaz, ce mai năpastă !
Să fugim acum de acasă !
Tot necazul tău vine...
că fără poruncă Dumnezeiască...
ai înghiţit 30 de corăbii.
Dacă o să le dai drumul în libertate, vei scăpa de chinurile toate !
O să mă bucur să vă fiu de folos,
pentru sfat să dau prinos.
De pe fund de ocean,
eu voi scoate inel-minune.
Cred că n-a găsit inelul...
şi sub stânci îşi plânge-amarul !
Mulţumiri, balena mea.
Şi ţie drag prieten, mulţumesc.
Niciodată n-o să uit fapta bună ce-ai făcut. Adio !
Vai ce cufăr greu! Cred că are mii de draci !
Afurisita de balenă multe a mai pus în el.
Hai, Ivane, suie-te repede şi să te ţii bine !
Plecăciuni regale ţie !
S-a găsit inelul tău !
lartă-mi marea îndrăzneală, dar o nuntă îmi doresc.
Înţeleg şi ştiu prea bine, dar mai ştiu că încă nu ne putem pune pirostriile.
Dar de ce nu, lumina mea...
când din suflet te iubesc ?
N-o să iau bărbat cărunt, fără dinţi şi prea bătrân.
Chiar de bătrân îs, încă multă vlagă am. Vai, Vai !
Uite-te la cărunteţea ta, pe când eu bătuţi pe muchie, am doar 15 ani.
Redevin-o tânăr cum ai fost şi la altar mă duci pe loc.
Fie-ţi milă, fată-măiastră...
doar nu o să mă nasc din nou ?
Dacă n-o să te sfieşti, tu,
din nou poţi să-ntinereşti.
Ascultă, mâine la ivirea zorilor...
în curtea cea largă
să-i pui pe servitori s-aducă
trei cazane mari de tuci.
Şi sub ele să se facă foc.
Primul trebuie umplut cu apă gheaţă...
Ce-I de-al doilea cu apă clocotită...
lar în ultimul ceaun, lapte fiert şi opărit...
Dacă vrei să te-nsori, să devii iar mândru flăcău...
fără haine, dimineaţa,
spală-te întâi în lapte...
sări în apa clocotită şi apoi în cea răcită.
Şi-o să-ţi spun, tătucă dragă...
că devii iar mândru fecior.
Tătucă-ţar, nu mai fi trist !
Pe Ivan încearcă tu, cel miracol
dat de cele trei ceaune !
lar apoi, fii şi tu gata !
Mâine dis-de-dimineaţă, tu în larga curte...
Tu Ivane să te strădui...
să te scalzi de probă în ceaunele acolo puse...
Unul cu lapte şi două cu apă.
Dar se opăresc doar porcii, puii sau curcanii.
Dar în apa rece-gheaţă, chiar cu drag o fac.
Dar te vrei să mă prăjeşti nu prea cred că mă păcăleşti !
Ce, nu vrei !?
Luaţi-I şi sub lacăt !
Să primească doar apă cu pâine, până când îşi revine !
O să te scalzi năzdrăvane şi apoi mai stăm de vorbă.
Mai bine ar fi fost să nu te fi întâInit...
să mă ierţi de ţi-am greşit vreodată.
E sfârşită soarta mea, Căluţul meu cocoşat !
Tata-ţar vrea să mă... fiarbă !
Nu mai plânge, Dumnezeu să te ajute,
la necazu' ăsta vom găsi o rezolvare.
Decât să te părăsesc Ivane, mai bine eu mă prăpădesc.
Spune-i ţarului aşa...
îndurare majestate, aţi putea să-mi chem alături şi Căluţul.
Ca să-i pot spune "rămas bun"... Ţarul o să spună - "da".
Rugăciunea să ţi-o spui, la somn dulce-liniştit să te pui.
Hai, Ivane - dezbrăcarea şi-n ceaune scufundarea !
Prea adânc mă-nclin , o ţare, aţi putea să porunciţi...
să vină Căluţul meu Cocoşat.
Să pot să-mi iau ultimul rămas bun !
Dacă n-o să fiarbă-n lapte, o să clocotească-n apă !
Ce tot stai Ivane, aşa ? Eu, deja, am aşteptat cam mult !
traducere şi adaptare: arianna-dana
Sfârşit