Tvùrèí skupina "EKRAN"
VELKÉ UCHO
Scénáø: M. Šelechov Režie: Butyrin
Kamera: E. Gaman
Skladatel: I. Gabìli
Hlasy: J. Pylnova, A. Iljin, A. Požarov
Zase nespadla do našeho lesa!
Jé! Hurá!
Vlèek?
Oj!
Vlèku, upadl ti ocas.
Kdo jsi?
Jsem Velké Ucho! - Oj...
Ukážu ti... - Nemusíš!
Dobrá, jak chceš.
Oj! Už to nesnesu! Ukážu!
Kde jsi? Ucho...
Kde.. kde... tady jsem!
Tady! - To jsi ty?
Velké Ucho? - Ano, já...
Oj, jak jsi malièký...
No a co! Zato slyším to, co nikdo neslyší! Jasné?
Divné... nic neslyším.
No nic! Teï si poslechneme, co se dìje v nebi!
To já neumím... Nic se nedìje... jen hvìzdy padají...
A teï dobøe poslouchej!
V nebi se dìje spousta zázrakù.
Tak? Slyšíš nìco? - Slyším.
Jak šumí tráva, jak se les hýbe.
A ještì komáøi... prokletí...
Ne, tak ty slyšíš.
Co se dìje?
Na planetì plechovek explodovaly plechovky s gulášem.
Slyšíš? - Hm...
Nìkdo pláèe... - Kdo pláèe?
Kde? Neslyším.
Promiò... Hned se vrátím...
To je divné...
Co je s tebou, Kondrate?" - Probudil jsem se.
Protože jsi uletìl mamince.
Dìkuji!
Promiò mi, prosím. Je tam netopýrek Kondrat...
Netopýrek!... Kondrat!... Musíme poèkat, až pøiletí nùžky!
A kdy pøiletí? - Za 100 milionù let!
Za 100 milionù... Slyšíš ten hluk?
Kde? Neslyším.
Promiò... musím se podívat...
Fuj! Já ho uèím vznešenosti... a on!..
Pøestaò, loupežníku!
Že se nestydíš! - Chci jíst.
Koukej spát!
A v noci se dá spát? - Zkus to.
Zkusit to... proè ne, ale spát s prázdným bøichem...
Ráno pøiletíš ke mnì a já ti dám èaj.
A gozinaky? - Gozinaky.
Hej, stùj!
A kdo se omluví?
Promiòte, prosím.
Jsme veselé medúzy, jsme vodní melouny.
Pa-pa-pa-paaaa...
Protože jsme medúzy.
Pa-pa-pa-paaaa...
Jsme jak vodní melouny.
Pa-pa-pa-paaaa...
Ucho, nevíš, kde seženu gozinaky?
Jsme veselé medúzy, pa-pa-paaa, jsme vodní melouny, pa-pa-paaa.
Promiò... Jsi tak chytrý... Já v nebi nic neslyším...
...veselé medúzy, jsme vodní melouny.
A v našem lese je také hvìzda.
Hvìzda? V naší bažinì?
V naší. Pojïme. - Nejdu.
Pojïme, pojïme, je èas.
Už jsem øekl - bažina!
Jsme medúzy, jsme vodní melouny. Pa-pa-pa-paaaa...
Podívej...
Ach! To je...
Nevìdìl jsem, že ve vašem lese je taková... taková...
Krása. To je pravda...
Jsi unavený? Vyspi se, budu poslouchat místo tebe
A uslyšíš?
Zkusím to. Budu poslouchat ze všech sil.
Konec