MUSTA MÜLKA LÕPP
Vetevana! Ae, Vetevana!
On aeg teed juua!
Eh, sind.
Suhkrutükiga? - Kullake, mida sa veel ei taha?
Sada aastat pole siit soost lahkunud, kust seda siis võtta?
Kas peale pärnaõite pole teeks mitte midagi? - Ei, ei ole.
Ehk küsida Baba-Jaga käest, ah?
Ära Jagaga jända.
Kui praegu ta üles ajad, on mure kaelas.
Õigus jah! - Ühesõnaga - õelusekott!
Ja nii on igal öösel.
Olen täiesti une kaotanud.
Siis sa näri koerapöörirohtu, hästi aitab.
Näri ise! - Ei, sina näri! - Koerapöörirohtu ilma meeta?!
Kus nüüd lõugavad! Häbitud!
Ma teile näitan, öökakud! - No näed, ajasimegi Jaga üles.
Sina ära ise karju siin! Kus alles hüppas sire iludus välja!
Ah et ma ei ole sinu jaoks piisavalt ilus? Sa kärvand konn!
Oh, sa mu vana kallis ahjuhark, mis ma sinuta peale hakkan?
Ei need märgid head tähenda. Meil kõigil on varsti lõpp käes.
Memm, oh, memm, lenda, jumala nimel, vaatama, mida Venemaal tehakse!
Võib-olla on maailmalõpp tulnud, aga meie siin lihtsalt istume. - Ei taha!
Oleme siin 1000 aastat istunud ja istume edasi.
Siin istuda... Noh, kuula nüüd!
Ptüi!
Mine lenda vaatama, ah?! Mustad jõud võtavad soos võimust.
Ma õngitsen su potihargi välja. - Õngitsed välja?
Siis ma ehk koidikul lendan.
Tooge siia, tooge siia!
Anna minna!
See oli pisut vaiksem.
Vaata seda!
Seda pulbrit, tähendab, visati meelega.
Oh, et päris ära ei kärvaks!
Sind kurivaimu! Et halvatus sind rabaks!
Vanaema!
Kas teil oli avarii, jah?
Mida? - Kas te katsetate uut turbolennukit?
Te olete teadlane, eks? - Misasja? Ma olen ju Baba-Jaga!
Jaa.
Kas see oli teie nurjatu seesamune asi?
Ja minu tünder!
Aga meie olema juba suured,
me teame, et mingit Baba-Jagad pole olemas.
Nii on ainult muinasjutus. - Mida? Muinasjutus?
Milliseks tänapäeva lapsed on muutunud!
Kas midagi juhtus või?
Lendas mutike ju esimest korda saja aasta jooksul.
Ehk oli see viimsepäeva kuulutus? - Võib-olla oligi, aga meid ei kutsutud.
Oh, sind! Kui pulbrit puistati, said kohe Surematuks Kaðtðeiks.
Lähen minema! - Mis sinuga on?
Lähen, kuhu jalad viivad, seitsme maa ja mere taha.
Lendan minema, aga alla ei anna! Ei anna alla!
Vetevana! Onuke! Mutike kaotas täitsa mõistuse.
Elage siin, kui saate. Aga mina ei saa.
Lapsed juba naeravad meie üle.
Mina lähen ka ära vette, oma kännurondi alla.
Ja ei roni enam mitte kunagi välja. Hüvasti!
Ei, edasi enam nii ei saa. Mul endalgi vaja minna.
See vanadus on üks viletsus.
Oi, tee.
Jumala eest, tee!
Kuhu ma nüüd sattusin?
Hei, sina! Maanteed pole enne näinud?
LASTEAED
See juba on midagi!
KOOL
KLUBI
Loeng: Vaimude maailm kaasaegse teaduse valguses. Tants.
Mitte nähes väljapääsu ümbritseva elu raskustest,
lootis vene inimene selle peale, et aitab kas jumal
või mingi võluvägi, milles rahva fantaasia elustas looduse.
Looduse. Sellised nagu metsavaimud, veevanad. - See on tõsi.
Aga praegusel ajal, meie maal, metsavaimud ja vetevanad
eksisteerivad vaid kui poeetilised kujud rahva loomingus,
kui muinasjuttude armastatuimad kangelased.
Aga kui neid veel tõsiselt usutakse,
siis see on kahjulik ebausk. Ebausk.
Mineviku jäänuk.
Näed siis! Tähendab, et mina olen kahjulik ebausk.
Ongi kõik.
Ebausk!
Mida siis teha, ah? Kuhu kaduda?
Kui te teaksite, kui armsad mul
need õhtud Moskva lähistel.
Kui te teaksite, kui armsad mul
need õhtud Moskva lähistel.
Jah, praegu on elu külas kena.
Raske on öelda ja ütlemata jätta
kõik, mis mul südamel.
Raske on öelda ja ütlemata jätta
kõik, mis mul südamel.
Raske on öelda ja ütlemata jätta
kõik, mis mul südamel.
Meie lõpp on käes!
Lähen tagasi sohu ja ei tule enam mitte kunagi sealt välja.
Kodanik, hei! Kodanik!
Kuidas minna Musta Mülka juurde? - Aga mida sa kavatsed?
Mõtled midagi teha või midagi ära hoida?
Ehitame Musta Mülka peale kolhoosi puhkekodu. Miks te ennast ära peitsite?
Ah nii! Kõik on selge.
Te olete metsavaim. - Ei, ei ole metsavaim.
Me oleme kahjulikud eba... ebausud.
Selge. Aga miks te ikka veel siin olete?
Aga kuhu me peaksime siis kaduma? - Kuidas kuhu? Teie koht on muinasjutus.
Kus-kus? - Igal pool. Kirjanduses - üks, teatris - kaks, kinos - kolm.
Kinos ka? - Jaa. - Kas nad võtavad? - Muidugi võtavad.
Me ei ütle vanadest juttudest lahti.
Ja vetevana võetakse ka? - Ja vetevana võetakse.
Nii et pole teil siin enam midagi logeleda. - Noh, siis aga lähme. - Lähme.
Ja vetevanale räägid ka asja ära. - Hästi, istu peale! - Läksime!
Pidage kinni, oodake!
Vaata, mutike tuli tagasi. - Kuhu te lähete?
Muinasjuttu. - Kuhu-kuhu?
Muinasjuttu! - Ma tulen ka teiega.
Jutustas Pastella