Kinostudio - Sojuzmultifilm Moskva 1947
Konjić Grbonjić Prema bajci P. Eršova
Iza šuma, iza gora...
Iza sinjih mora...
Ispod neba, negdje tu...
Živio je starčić u jednom selu.
Starčić je imao tri sina:
Najstariji - pametna momčina.
Srednji - prava sredina.
A najmlađi - budalica.
No ubrzo
pridružio se braći gore.
Netko je po polju hodao
i pšenicu izgazio.
Od tuge su stali misliti, kako drskog krivca otkriti.
Na kraju su se dosjetili
i stražu postavili.
Ti Ivane, ovuda pođi oko našeg polja prođi.
Dotad ćemo mi s ove strane,
lopova dočekati kad bane.
Zvijezde, zvijezde...
jedan, dva, tri...
Teško je izbrojati...
tri, četiri
pet, šest
kako ih sve na prste nabrojati?
Brzo me pusti ti,
dva konja ću ti dati,
Kakvih nije bilo prije, kakve nitko vidio nije.
Dva konja ako želiš prodaj
no konjića ne daj!
U dobru i u zlu
prijatelj je što bit će tu.
Zbogom! Idem dalje!
Samo ne kroz naše polje!
Hej kako ćeš raditi? Domaćin nema gdje spavati,
nakon noći opijanja, da se izliječi od mamurluka...
Hej, čizme mi noge žuljaju,
Šetat' puno ne mogu
glava mi puca.
Gledaj čuda - konja dva, od budalice Ivana!
Joj, vi konji mrki, sivi,
joj vi konji zlatogrivi!
Zar vas nisam dobro čuvao? Pa vas je neki vrag ukrao?
Ime vraga ne spominji, braća su ti konje ukrali !
Velika je nesreća, istina
pomoći ti mogu ja.
Hajde, momče, sjedi brzo, al' se čuvaj i drži čvrsto!
Kakvo čudo, neka vatra!
Divna se svjetlost širi...
niti se dimi, niti gori!
Nije čudo što se diviš, jer pero žar-ptice vidiš!
Ostavi pero, nemoj ga uzimati!
Mnogo, mnogo nesreće će ti donijeti!
Pričaj bajke tralalala,
nisam takva budala!
Mnogo, mnogo nesreće
ono će donijeti.
Dobri ljudi dođite ovamo ! Puno dobre robe imamo...
Dođite, pronađite nešto za sebe...
Krzna divna, biraj samo!
Sedla i bičevi, ovamo!
Uzde prekrasne...
I pogačice masne!
Jabuke sočne!
Hajmo djeco, dječice! Navalite na kolače voćne!
Ide car!
Za njim onaj riđi gle, to je konjušara šef.
Divno ih je gledati,
ja ih moram imati.
Tko je vlasnik?
Hej dečki
čiji su pastusi?
Ovo su moja dva,
njihov vlasnik sam ja.
Ja ću njih kupiti,
hoćeš li ih prodati?
Ne, zamijenit ću.
Zašto mijenjaš ova dva?
Za dvadeset šaka srebra.
Baš dvadeset...?
Dobro! Nek ti bude!
Evo ruke!
Prebrojite srebro!
Što to gledaš starče ti?
Treba konje skloniti.
Braćo draga, ha ha ha
umrijet ću od smijeha ja!
Teško je konje ukrotiti,
treba nešto poduzeti!
Dođi meni služiti,
zlatom ću te obasuti!
Konjušnicom gospodari,
pazi konje i timari.
Prekrasno!
Tako će i biti! Vjerno ću te, care, služiti.
Care moj, nije to šala...
Služba moja je propala!
Propala je
zbog nerada.
Ivan ti je sada gazda!
Ivane moj poslušni,
konje u konjušnicu odvedi.
Makar umro, al iz dvora,
Ivana izbacit moram!
Lijen je Ivan i ništa ne radi,
samo da mu se po cijeli dan igrati!
A konji su siti i čisti,
znači druži se s nečastivim!
Tu se neki vrag skriva!
Otkud njima zlatna griva?
Ako treba, špijunirat ću te ja
i zabit ti nož u leđa!
Dođe kraj i tebi momče
čekaju te teške omče...
Što od tebe Ivan krije
sada više tajna nije.
Nit' je zlato, nit' je srebro,
Već žar-ptice pero!
Želi li car žar-pticu,
nabavit' ću mu je za tricu,
hvali se on svima.
Pozovite mi budalu kažem,
prebit ću ga, ne lažem!
S kojim pravom,
bijedni slugo
kriješ usred prijestolnice
pero prekrasne žar-ptice?!
Oprosti mi care laži,
od tebe drugo ne tražim.
Ovaj put ću ti oprostiti,
pa te neću udariti.
Saznao sam da si žar-pticu
htio donijeti u carsku prijestolnicu
samo da se njome hvališ.
Svijetli care, otkud vam to?! Ja to nikad nisam rekao!
Ako ne doneseš žar-pticu
u našu carsku prijestolnicu
kunem ti se bradom svojom
naći ću te i pod vodom !
A sad odlazi!
Plači, plači!
U nevolju si zapao, jer me nisi poslušao.
Što da radim, moj konjiću?
Pomozi mi, Grbonjiću!
Lagao bih kad bih ti rekao da će biti lako,
ali zajedno uspjet ćemo nekako!
Sutra ćemo u cik zore, napustiti ove gore!
Iskreno ti govorim ja, uzmi dva korita.
puna pšenice i vina.
A kad sunce izađe, krećemo u pohod!
Zašto Ivana još nema?
Pobjegao je od problema!
Sigurno će varati, riječ zadanu pogaziti!
Što će car narediti?
Ako dođe praznih ruku neću mu oprostiti,
kožu ću mu oderati!
Konop odmotavam,
omču pripremam...
Prljavo pseto, gadna svinja...
Udavio se, dabogda, u bačvi vina!
Dabogda skrenuo s puta
i nek te zemlja zauvijek proguta!
S čime si došao u prijestolnicu?
Hajde...
Pokaži mi žar-pticu!
Oče, care stani malo!
Treba raditi lagano.
Reci da prozore zatvore, mrak tako stvore.
Hej, stražo zašto stojite?
Brzo, prozore zatvorite!
Kako brza ptica!
Brzo, brzo u kavez!
Volim svoga Ivanušu
on veseli moju dušu.
I za vjernost i poštenje
čin ćeš dobiti ti od mene.
Nećeš uvijek moći ti
tako lako me prevariti.
Opet ću te prijatelju,
uvući u nevolju.
U dalekim njemačkim zemljama
gdje duboka su mora...
Daleko iza gora,
mornari slušaju o pjesmama...
Ljudi koji žive tamo pričaju o djevi samo...
To nije jednostavna djeva
već Mjesečeva rodica,
Sunčeva sestrica.
Ta djeva, govore...
Ponovno ću ti podvaliti,
na teške te muke staviti.
Hajde, hajde, hajde!
Opet problemi s tvojom budalicom Ivanom,
zakleo se tvojom bradom...
da mu je poznata jedna ptica
koju zovu žar-djevica.
Dovesti je može, kaže
bestidno on laže.
Poslušaj me Vanja ti,
hvališ se da možeš donijeti
donijeti mi novu pticu
tu prekrasnu žar-djevicu.
Što ti, care, na um pada? Koja je to klopka sada?
Što opireš se ti?
Moraš me poslušati!
Dati ću ti rok od tjedna tri
sa žar-djevicom se moraš vratiti
u našu carsku prijestolnicu.
Ne uspiješ li, moraš znati,
na kolac ću te dati!
Care svijetli gdje je ptica?
Zar je propala žar-djevica?
Prevario je on tebe,
nigdje nema tvoje djeve.
Ti si divna žar-djevica,
postani nam carica!
Čim sam tebe ugledao
svoju sam ljubav rasplamsao!
Sokolove tvoje oču, bude mene usred noći!
Cijelog dana i svo vrijeme, muče one stalno mene!
Zbori nešto, ti ljubljena,
Svadba je već pripremljena.
Sutra zora kada svane otići ćemo na vjenčanje!
Neću se nikad udati ja, za krezubog starčića!
Volim te iako sam star.
Odmah bih se udala da si još mlad.
Lijepa moja carice,
kako da zavoliš me?
Ako me zaista voliš ti,
Moraš se pomladiti.
Slušaj, sutra u zoru...
na širokom dvoru
naredi slugama pristaviti
velika lonca tri
i ispod njih vatru zapali.
Prvi moraš do vrha ti,
hladnom vodom napuniti.
Drugi vodom vrućom,
a treći
mlijekom kipućim...
Ako želiš mene oženiti i ljepotanom postati...
Prvo gol u mlijeko skoči,
pa se vrućom vodom smoči
...i zatim se u hladnu umoči.
Nećeš više biti starčić,
postat ćeš divan mladić!
Oče, care, nemoj tužan biti
Ivan će isprobati
čudo ova lonca tri!
A zatim ćeš i ti spreman biti!
Sutra u zoru, na širokom dvoru...
Ivane pobrini se ti...
i za probu okupaj se u lonca tri...
U vrućem mlijeku i vode dvije.
Hoću li se onda skuhati?
Tako se prasci gule, pijetlovi i poneko pure!
Hladnom vodom kako-tako, ali vrelom nikako!
Što, nećeš!?
Zgrabite ga i pod ključ!
Izdat' ću ja naređenje,
poslat' ću te na mučenje!
Prvo ćeš se iskupati, pa tek onda govoriti.
Bolje da te nisam ni vidio...
oprosti ako sam te uvrijedio.
Kraj je došao, Grbonjiću!
U vodi vrućoj završit' ću!
Nemoj više plakati,
i ovo će završiti.
Prije ću sam umrijeti, nego tebe napustiti.
Ujutro caru reci ti...
Da straži naredi, da konjića dovedu tamo.
Reci da zbog pozdrava je samo...
Car će se s tim složiti.
A sad bogu pomoli se i spokojno odmori se.
Sad, Vanjuša, skidaj se, u vrućoj vodi
...okupaj se!
Ako bi car svijetli dopustio,
Grbonjića bih pozvao
i s njim se oprostio!
Ne uništi li ga mlijeko bijelo, vrela voda skuhat će mu tijelo!
Što si, Vanjuša, stao ti ? Ne mogu više čekati!
Preveli: Željka i Emilia
KRAJ Konjić Grbonjić 1947