www.titlovi.com
Ðubre!
Okrenite se levo...
i pogledajte ovog èoveka.
Ovo je bivši verglaš, Karlo.
Za celo naše pleme...
on je najopasniji èovek.
A što je on...
opasan za nas?
Èinjenica da on retko jede,
a kada jede,
on pojede sve, do poslednje mrvice.
Tako da ovde...
ništa ne ostane za nas.
To nije istina!
On sprema za nas...
nešto ukusno.
Vri! Vri!
Ti... kukavice!
Ovaj kotao ne vrije...
veæ hiljadu godina.
Oh, to nije stvarno...
a, on je to naslikao.
Ne brini, mali.
Sada...
ja æu vas odvesti kod stolara Ðuzepea,
zvani crveni nos.
Ðuzepe! Ðuzepe!
Crveni nos! Ðuzepe!
Hej, nije loše.
Od ovoga se može napraviti...
noga od stola.
Polako, molim te.
Šta, šta je to?
Izgleda da mi se uèinilo.
Ah, to golica!
Sir!
Aj!
Ne žurite!
Prvo morate da saznate koliko je popio.
Šta je to?
I u dimnjaku nema nikoga.
Da li to meni...
u ušima zvoni?
A neee...
Ne, ne, ja svoje uši znam.
Od jedne èašice...
toliko ne može da zvoni.
Saèekajmo do treæe.
Tako, tako...
Ovako...
Verglaš!
Zdravo, komšija!
Što sediš na podu?
- Izgubio sa šraf. - Aaa.
Pa kako ti živiš, stari?
Loše.
Nikako ne mogu da smislim...
naèin kako da zaradim za hleb.
Šta može biti lakše!
Evo, uzmi sebi ovu cepanicu.
A zašta mi je to potrebno?
Ja èak i nemam ognjište.
A ti iz toga izrezbari...
lutku.
Nauèi je da peva i igra, i nosi je od vrata do vrata.
Zaradiæeš...
dovoljno za parèe hleba...
i èašu vina.
Predivna zamisao!
Dobro, daj mi tvoju cepanicu.
He, he, evo...
Ne, uzmi je sam.
Uzmi cepanicu, neboj se.
Popijmo za tvoj uspeh.
Pa, hvala ti komšija.
Doviðenja.
Šta, šta?
Doviðenja kažem.
Za èudesno izbavljenje.
I od tebe sam se oslobodio!
- Ukusno? - Ukusno!
E ovo nije verglaš!
Tako, tako...
E, nije dobro...
predugaèko!
Ako ga ne budeš zabado u tuða posla,
neæe biti gori, nego neki kratki.
Kako mogu da ga nazovem?
Evo kako!
Nazvaæu ga...
Pi-no-kio.
Pi-pi-no...
Ti govoriš?
Pi-no-kio.
Tako... Hajde.
Evo... tako...
Da proverim, dali možeš dobro da stojiš.
Prestani da skaèeš!
Neæu te prodati.
Živeæeš kod mene, i iæi u školu.
Kad završiš školu,
tada možeš... raditi... šta hoæeš.
A mogu li sad da radim šta hoæu?
A šta ti hoæeš?
Ja hoæu...
da ne idem u školu.
Ne govori gluposti, Pinokio.
Ja se vraæam uskoro,
a ti razmisli šta sam ti rekao.
Razmisli šta ti je rekao tata Karlo.
Ko si ti?
Ja? Cvrèak koji govori.
Živim u ovoj sobi...
više od sto godina.
Sada sam ja ovde gazda, gubi se odavde.
Ne-ne-ne!
Kako sam gladan!
O, šta je to?
Šta je tamo?
Ne zabadaj nos u tuða posla.
Kazao ti je tata Karlo.
Uh, još uvek si ovde?
Nesretnici...
gde su ukrali to jaje?
Izvinite, mene èeka mama.
Tamo je!
Tata Karlo!
A gde je tvoja jakna?
Ništa ne brini,
mogu ja i bez nje.
Zato sam ti kupio azbuku,
i... luk.
Na, jedi.
Veèeraj i lezi,
a ujutru æeš iæi u školu.
Trèi, ili æeš zakasniti.
Dobar dan, gospodine!
Dobar dan, gospoðice!
Izvinite, gospodine,
kojim putem do škole?
Izvinite, gospodine,
jeste li sigurni da je desno?
Gospoðica-devojèice,
jel poèeo prvi èas?
Za pet minuta.
Tamo?
Ovde?
Tamo?
Ovde?
Ima vremena!
Požurite!
Samo jedna predstava, sve èeka iznenaðenje!
Požurite! Požurite!
Èuveno lutkarsko pozorište,
èuveni doktor lutkarskih nauka,
i blizak prijatelj kralja gluposti,
gospodina Karabasa Barabasa!
Požurite! Požurite!
Koliko košta karta za ulaz?
Èetiri novèiæa.
Možete li mi pozajmiti èetiri novèiæa?
Zaboravio sam kuæi novèanik.
Našao si budalu?
Onda kupite od mene za èetiri novèiæa moju èudesnu jaknu.
Idi traži budalu!
A kapu?
Nisam budala!
U tom sluèaju, uzmite za èetiri novèiæa moju novu azbuku.
Sa slikama?
Sa predivnim slikama i velikim slovima.
Hajde, daj mi je.
Dajte mi kartu za prvi red!
Sada...
mi smo vam spremili...
veselu komediju...
pod nazivom "Malvina",
ili 33 šamara.
Sva trideset tri...
dobiæu... ja.
Oh, ti æeš dobiti?
Da, ja, ja, ja.
Hoæeš jedan udarac manje?
Naravno.
Ali kako?
Vrlo jednostavno.
Ostalo ti je još 32 udaraca.
Zašto cviliš, budalo?
Zato što želim da se oženim.
Pa zašto se ne oženiš?
Sada æu ti reæi sve.
Izgubljena je Malvina...
nevesta moja.
Pobegla je...
u zemlju nedoðiju.
Plaèem, a ne znam...
šta da radim sa sobom.
Možda bi trebalo da završim...
moj lutkarski život.
Slomio si mi štapiæ!
Ne brinite, ne brinite!
Sad imate dva štapiæa.
Vidi!
To je Pinokio!
Pinokio je živ.
Karabas Barabas!
Znaèi ti si taj koji je prekinuo predstavu?
Ne.
Nastavite spektakl.
Izgubljena je Malvina...
nevesta moja.
Pobegla je...
u zemlju nedoðiju.
Šta ja da radim sa tobom?
Rešiæu posle veèere.
Znate li na èijem ekseru vi visite?
Ne znam.
Ranije, na tom ekseru je visila lepotica Malvina.
A gde ona sada visi?
Nažalost, verovatno nigde.
Zbog grubosti našeg direktora,
ona je napustila scenu.
Da, baš je i neki direktor.
Hej, ko je tamo?
Dovedite mi tog zabušanta Pinokia!
Napravljen je od suvog drveta.
Baciæu ga u vatru...
i moje peèenje biæe gotovo za èas.
Imajte milosti!
Kunem se bradom,
taj nosati komad drveta...
dobro æe goreti.
Idemo, idemo.
Uði, dragi.
Popni se u ognjište.
Gospodine! Ja ne mogu to da uradim.
Zašto?
Gospodine, ja sam probao jednom da gurnem nos u ognjište...
ali samo sam napravio rupu.
Gluposti!
Ognjište ne može da probije tvoj nos.
Može, ako je ognište naslikano.
Naslikano?
Na komadu starog platna.
Moj dragi, dragi Pinokio,
gde si video naslikano ognjište?
Na ormaru mog oca Karla.
Aha!
Tako znaèi, na ormaru starog verglaša je tajna...
Šta, tajna?
- Šta, tajna? - Tajna!
Dobro!
Poštedeæu ti život!
Ne samo to, daj ovo tati Karlu...
i pitaj ga koliko traži za svoj ormar.
I ne idi nikuda.
Kreni!
Hvala vam, gospodine.
Niste mogli dati pare u poverljivije ruke.
Tajna magiènih vrata poèinje da se otkriva.
Ovde leži neka tajna.
Tajna! Tajna! Tajna!
Dajte slepom!
Psst, neko dolazi.
Dajte slepom!
Kuda tako žuriš, Pinokio?
Kuæi, tati Karlu.
Taj starac je prilièno siromašan.
Jesi li ovo videla?
Šta æeš uraditi sa tim parama?
Kupiæu jaknu tati Karlu,
a sebi azbuku.
Azbuku?
Neæe ti doneti ništa dobro.
Azbuku!
Ja kako sam došao do slova "Š", tako sam i oslepeo!
Laže! Laže!
Uhvatiæu ja tebe.
Zašto si uhvatio...
vranu?
Vrana!
A meni slepom izgledalo kao da pas sedi na drvetu.
Pametni blagorazumni Pinokio.
Da li bi želeo da imaš deset puta više para?
A kako se to radi?
Sada æu ja tebi objasniti.
Postoji zemlja budala.
U zemlji budala...
je polje èuda.
Psst, nemoj mu kazati, idemo!
Sada æemo ga prevariti.
Na tom polju...
iskopaš rupu,
i kažeš tri puta: "?reks, feks, peks"...
Kako, kako?
?reks, feks, peks.
Prièaj, prièaj...
on je ovde.
- Stavi u rupu zlatnik... - Da, zlatnik.
- posolimo je... - A, posolimo. I onda!
I odeš na spavanje.
Ujutro iz te rupe...
izraste drvo...
i na njemu umesto lišæa...
visiæe zlatnici.
- Lažeš! - Boga mi, ne lažem.
Neveruje nam.
Idemo!
Ne, ne. Verujem, verujem.
A gde je ta zemlja budala.
Tamo... iza one šume.
Dobro!
Ne veruj! Ne veruj!
Odlazi!
Idemo!
Reks, feks, peks. Ne.
Reks, peks, feks.
- Drži, drži ga! - Tamo!
Novèanik ili život!
Gde su ti pare?
Pare, derište!
Evo gde su mu pare!
U ustima su mu pare.
Ništa ne vidim!
I ja isto.
Pucaj!
Pogodio?
Pogodio.
Uhvati ga!
Drži...
Drži ga!
Drži...
- Drži! Drži ga! - Tamo!
Otvorite vrata!
Jure me razbojnici!
Kakva glupost!
Sad ne možeš pobeæi!
Nema bežanja!
Pa, prijatelju,
visiæeš do jutra!
Videæeš, do jutra oni æe sami ispasti!
Šta ako ispadnu i otkotrljaju se?
Neæe se otkotrljati!
Zbogom, prijatelju!
Vidimo se sutra!
Artemon! Vidiš?
Dobro jutro!
Na usluzi!
Artemon, idi po doktora!
Homeopatski hirurg...
Profesor Sova.
Èlan Akademije Nauka...
sestra Žaba.
Vraè Bogomol.
Nemam diplomu,
ali leèim bolje od njih.
Hmmm...
pacijent više mrtav...
nego živ.
Ne, pacijent više živ,
nego mrtav.
Dve moguænosti:
Ili je pacijent živ...
ili je umro.
Ako je umro...
možemo ga oživeti.
ili ne možemo.
Nadrilekarstvo.
Koje neznanje!
Ali kako mogu da se leèe graðani?
Ribinusovo ulje.
Ne ribinusovo, nego ricinusovo ulje.
Ili ricinusovo ulje, ili ne ricinusovo ulje.
Bolje da umrem od ove bolesti,
nego od ricinusovog ulja.
U tom sluèaju, idi operi ruke.
Operi zube,
i onda æemo da doruèkujemo.
Bolje prvo da doruèkujemo,
a posle da operemo ruke i zube.
Ne, ne, ne.
Artemon...
odvedi Pinokia do bunara.
Prekasno!
Šta æemo sada da radimo?
Idemo, da porazgovaram sa mišem.
Ti si lud!
O èemu maèka može prièati sa mišem?
- Budalo! Sa slepim mišem! - ?aa!
Ne možeš da piješ tako!
Jedeš džem sa rukama!
Ali, oprao sam ih!
Odmah ustani sa stola...
i operi ruke!
Opet da perem.
Da, da, da.
A onda æu poèeti...
vaspitavati.
U šta sam se uvalio!
Ovuda. Skoèi!
Hej, Pinokio...
Poènimo sa matematikom.
Imate...
u džepu...
dve jabuke.
Laž, nemam nijednu!
imate...
dve jabuke.
Neko...
uzme...
jednu jabuku.
Koliko...
je ostalo jabuka?
Dve.
Razmislite.
Dve!
Zašto?
Neæu nikom da dam jabuke, i ako bi se borio za njih!
Ti nemaš talenat za matematiku.
Pišemo diktat.
Nevaljali deèak!
Moraš biti kažnjen!
Artemon!
Odvedi Pinokia u mraèni ormar.
Neæu da idem! Neæu!
Neæu!
Nikad nisam shvatila,
zašto se deèaci tako teško vaspitavaju!
Èekaj ponoæ...
Pinokio.
Odvešæu te...
u zemlju budala.
Tamo te èekaju...
prijatelji...
Maèak i Lisica,
radost i sreæa.
Èekaj ponoæ!
Tri, èetiri, pet.
Èekam te...
na travnjaku.
Prati me!
Doveo sam ga!
Gde sam...
ja?
Na pravo mesto!
U zemlji budala.
Zem-lja Bu-da-la.
Pogledajte!
Oni su bogati,
jer su posejali pare...
na polju èuda.
Vreme je da i ja posejem!
- Idi desno! - Da!
- Idi levo! - Da!
Prekinite!
Guverner i njegova supruga.
Naèelnik policije.
Detektivi!
- Idemo! - Brzo!
Ovo je...
polje èuda.
Iskopaj rupu,
i stavi zlatnike.
I ne zaboravi da posoliš.
Ne,
neæu to uraditi dok ste ovde.
- Ne bih nikada... - Mi ne bi nikada...
Bože saèuvaj!
Preks, feks, keks.
- Zašto nije otišao? - Ššš!
Nešto ne raste.
Možda sam malo posolio!
Šef policije! Idemo!
Šta?
Prijava.
Za koga?
Za njega.
Breks, feks, peks.
Keks, breks, feks.
Sumnjamo...
Šta?
u zaveru...
Koju?
U pokušaju!
Na koga?
Na vas!
Ah, ti!
Ne znaš da komuniciraš!
- Brr. - Koliko brzo ste došli sebi!
Kakva hrabrost!
Kakva samokontrola!
Držite ga!
Uhvatite ga!
Udavite ga!
Nisam ja kriv!
Evo, ovde su.
Kopaj, kopaj, kopaj!!
Imamo novac!
Nikad neæeš postati šampion.
Beži odavde!
Šampion!
Gospodine stranèe.
Napravili ste me šampionom,
i ja želim da vam se zahvalim.
Ja sam gubitnik.
Jadni moj tata Karlo.
Hvala vam,
gospodine stranèe!
Evo ga... plemenit nesreæni gospodin,
naša dobra Tortilja kornjaèa.
Slušaj me pažljivo.
Jednog dana èovek sa bradom...
ispustio je kljuè u vodu.
Nije primetio ništa i krenuo dalje.
Ovaj zlatni kljuè...
je veoma specijalan.
Ti si sada njegov vlasnik.
Moraš da otvoriš vrata.
Kakva vrata?
To zna samo èovek sa bradom.
Progutao sam...
m-m-mulj.
Pa, kumo,
sada možemo da svratimo u kafanu, zar ne?
- Sumnjiv zvuk! - Moramo da proverimo!
- Duh! - Duh!
- Pjero! - Pinokio!
Kako si došao ovde?
Ja...
tražim...
Malvinu.
Šta se dešava u pozorištu?
Jutros se direktor razboleo.
To je dobro!
Dobro, ali ne toliko.
Izleèio ga je Duremar.
A ko je to?
Prodavac medicinske pijavice.
Poslao je Karabasu Barabasu pijavice,
i jedna pijavica...
se toliko napila krvlju,
da je poèela puno da prièa.
A šta je ona prièala?
Da u jezeru Tortilje kornjaèe...
leži zlatni kljuè.
Šta ako Tortilja odbije da nam da kljuè?
Doði ovamo, brzo!
Ako odbije da nam da kljuè,
ja æu je uloviti.
I sve pijavice.
Ti si pravi prijatelj, Duremar!
Drago mi je da služim,
Karabas Barabas.
Ako Karabas Barabas...
dobije zlatni kljuè...
A da li si video ovo?
Ovde je!
Strašno!
Sigurno su ga pojeli pacovi.
Vidite koga sam doveo,
vaspitavajte ga.
Kakva sreæa!
Momci,
odmah se umijte...
i operite zube.
Jedan, dva, tri...
Rekao sam ti,
da je ona æaknuta!
Izgledam grozno uplakana.
Jedite, molim vas.
Ja odavno ništa ne jedem.
Ja pisem poeziju.
U tom sluèaju...
proèitajte nam pesmu.
Izgubljena je Malvina...
nevesta moja.
Pobegla je...
u zemlju nedoðiju.
Plaèem, a ne znam...
šta da radim sa sobom.
Možda bi trebalo da završim...
Èula sam svojim ušima,
kako je dobra Tortilja kornjaèa,
pod pretnjom smrti,
kazala Karabasu...
kome je dala zlatni kljuè.
Artemon...
odmah spakuj naše stvari!
Bežimo!
Ne zaboravi sapun.
Tu ste,
mali moji!
Držite ih!
Pjero, uzmi Malvinu i beži ka jezeru.
Artemom!
Pripremi se za borbu!
Daj kljuè!
Ne dam ti!
Daj kljuè!
Ne dam ti!
Za tebe, uzmi!
Vrati mi bradu!
Ne možeš me uhvatiti! Ne možeš me uhvatiti!
Gde se kriju?
Izgubljena je Malvina...
nevesta moja.
Pobegla je...
u zemlju nedoðiju.
Plaèem, a ne znam...
šta da radim sa sobom.
Možda bi trebalo da završim...
život...
Živi ste! Kakva sreæa!
Živi ste! Živi ste!
Pa, momci, pošto ste živi,
idite operite ruke.
Hajde sa se operemo.
Obeæao sam Lisici i Maèku dobru nagradu,
ako uhvate Pinokia.
A ja æu od njega uzeti zlatni kljuè!
Prvo morate nešto pojesti.
Slažem se.
Na ruèak...
pa da tražimo!
Kuda æeš?
Želim da znam,
koja vrata...
otvara ovaj zlatni kluè.
Poslužite se,
Gospodine glavnokomandujuæi!
Gospodine glavnokomandujuæi,
moram da se ušunjam u kafanu.
Dozvolite mi da se sakrijem...
iza vašeg velièanstvenog repa.
Napolje, ti staro kuvano meso!
Ti se smeješ,
a vino ti je ðubre!
Sipaj mi iz tog krèaga.
Gospodine, taj krèag je prazan.
U tom sluèaju,
æemo bacati koske u taj krèag.
Kada završim ovu nogu,
krenuæu da tražim Pinokia.
A, tako!
Neæe se izvuæi živ.
Otkri...
tajnu...
bednièe!
Tajnu!
Ka-ka kakvu tajnu?
Tajnu...
od Tortilje kornjaèe.
Gde...
su...
vrata?
Vrata... kod starog Karla u ormanu,
iza naslikanog kamina.
Ovde je. Idemo.
Sve je u redu.
Rekao je petao da je Pinokio ovde ušao.
Ali petao ne zna gde se sakrio.
Ne brini, naæi æemo ga.
Igraæu na njegovo dobro srce.
Pre pet minuta...
guverner je uhapsio...
Pjeru, Malvinu i Artemona.
A gde je Pinokio?
- A gde su pare? - Pare!
Evo!
Sada æe se pojaviti ispred vas.
Jedan, dva, tri.
Izvolite!
Drži ga!
Trèi sad, kao da te juri duh,
staro kuvano meso!
Hajde!
Brzo!
Brzo, brzo, brzo!
Doðite, doðite kod mene, mali moji.
Ne mrdajte!
Umrimo uz muziku!
Pjero,
sviraj nešto veselo.
Oni mene zadirkuju!
Ura! Pobedili smo!
Tako je!
Ura! Pobedili smo!
Sine moj,
Pinokio,
nevaljalèe!
Živ si i zdrav!
Idem da se žalim naèelniku grada!
Bravo, Artemon!
Pomozite!
Pomozite jadnom siromahu.
Ko te je,
siromahu,
uvredio?
Verglaš Karlo!
Ne èujem.
Verglaš Karlo!
Aha.
Idite sa siromahom...
i pomozite mu!
Odmah!
Idemo do verglaša Karla...
uhvatiæemo verglaša Karla.
Artemon,
pokidaj platno!
To je Pinokio!
Pinokio! Pinokio!
U ime kralja Tarabarskoga,
otvorite!
U ime kralja Tarabarskoga,
razvalite vrata!
Brzo!
U pomoæ!
Zdravo, Pinokio!
Zdravo, cvrèku koji govori.
Oprosti mi za prošli put.
Prošlost može da se okaja u sadašnjosti.
Ne gubi vreme...
nego navij sat.
Jeste li videli?
Sada æemo imati svoje pozorište!
I Karabas Barabas...
nek umre od ljubomore!
Proklet bio, Pinokio.
Umetnièki direktor:
Tata Karlo?
Kakva sam ja stara budala?
Dati takvu cepanicu!
OBRADA MARCONI
Preuzeto sa www.titlovi.com