LUGU VOVA SIDOROVIST
Poiss Vova, tuli välja küll nii, oli ärahellitatud hirmsasti.
Puhtake ja värskeke ja kohutavalt õrnuke.
Kõik algas kohe koidikul. Seda-toda andke mul!
Mind hobu selga aidake ja nüüd kõik mind vaadake!
Ema tingimata peab küpsetama miskit head.
Vanaema omalt poolt heliredelist peab hoolt.
Lemmik vanaisa aga, hästi sooja kasukaga:
neli tundi poes peab vastu, otsides küll mänguasju,
kuid poisinaga - löö või maha! Uusi teksaseid ta tahab.
Hurraa!
Tädid, onud - et poiss ei põeks: võimatugi tegid tõeks.
Küpsetasid tordi,
uisud kinkisid, jalgratta, et ta nendel sõitma hakkaks.
Aga miks? Väga lihtne. Pole saladus see teps.
Majas täiskasvanuid on tihkelt, aga ainult üks neist laps.
Aga nüüd on aastad läinud, nagu polekski neid näinud.
Möödub aasta, teinegi läeb ja siis ühtäkki käes see aeg:
ränk distsipliin armeesse viib.
Läheb Vova teenima, pere kaasa võtab ta.
Meeles pea! Üks, kaks! Üle kahe talve ei pea jaks.
Üksusesse Vova jõuab, "tere" hüüab.
See siin olen mina ja see on minu ema.
Temaga koos ma teeningi, ise ei oska ma tuhkagi.
Marssalile saadeti telegramm: nekrut Sidorovil ema kaasas on.
Adjutant sai teate kätte.
Halloo! Halloo! - Halloo! Halloo!
Nekrut Sidorov võttis kaasa ema, tahab koos temaga teenida.
Halloo! Kas kuulete? Halloo!
Adjutant ei riskinud ette kanda.
Möödus tund, siis teine vast - polnud veel vastust Moskvast.
"Jah", ütles mees, kel juhtida rood. "Olgu siis nii, teenige koos."
Rood! Üks, kaks, kolm!
Samal päeval - nii kui ema - ilmus väeossa vanaisa.
Vanaema padjaga, tädi koos diivaniga.
Poiss meieta kindlasti hukkub, lennuk ta peale kukub.
Rood, äratus!
Koidust loojuva päikeseni: tööpäev sõduril kestab seni.
Mustlasverd see plika, korjas aias marju ta.
Siin sõltub kõik kirjutamata reeglitest.
Ei oska, õpetame! Ei taha, sunnime!
Meeles pea: ka söökla teel rivi olgu sirge!
Kui on raske õppustel, lahingus on kerge!
Marusja, üks, kaks, kolm,
Galina, mustlasverd plika korjas aias marju ta.
Marusja, üks, kaks, kolm,
Galina, mustlasverd plika korjas aias marju ta.
Seltsimehed, head tervist ja palju õnnelikke aastaid!
Pidu, mis sinuga igal aal - see on õhtusignaal.
Ega asjata ütle rahvasuu: sõdur magab, teenistus jookseb ju.
Jälle hommik! Polügoon!
Meri, päike, muusika - mis veel? Roodul marsisamm on sees.
Terve, lõbus esireas, Vova Sidorov on seal.
Vaid pilotka on tal peas, ülejäänut tädi veab.
Ja siis veel - ei lulli löö: nii kui väsib, kohe sööb!
Sirges joones järel temal tädi, vanamemm ja ema.
Kuid seal eemal, kes on see? On taat seal kiirel hobusel.
Katab tiiba paremalt, tank teeb seda vasemalt.
Selliselt neil: meeter-meeter, läbi käidud kilomeeter.
Ema heinasaadu näeb, kamandab: "Nüüd puhkus käes!"
Vanamemm ja taadike võtsid lõuna käsile.
Lusikatäis, lusikatäis - Vovka söötmine nii käib.
Ühe emmekese eest! Ühe issikese eest! Veel üks ülemuse eest!
Ja polkovniku eest käib mitte vähem kui kausitäis.
Kohe, nii kui lõuna lõppes, arutleti istet võttes
ilmast ja ka lahingutest, sõjalistest tegevustest.
Keda me saadame luurele? - Saab see kohuseks memmele-taadile.
Las ronivad turismirada nii kilomeetrikest kolmsada.
Et teada, kus raketid uued ja veel saladused suured.
No, no!
Aga kes kaitse eest hoolitseb? - Helistage onu Andronile,
ta valvuriks on trustis seal, tõmbab vargad kõik siruli kohapeal.
Helistage onupoeg Vikile, Pjotr Kuzmitð ehk kodus on?!
Onu Igor - kähku leidke see. Kutsuge Borja, Zina, Semjon.
Aga Vova, las puhkab ta veel, ta ju ainuke rõõm me majas,
teda meil kaitsta on vaja. Kuulipilduja andke emale.
Polgus olnud pole sellist teotust! Samas tal telegramm antakse just.
Telegrammis on vaid üks rida: Kõrvalised armeest koristada!
Vova Sidorovist, eks... - Terviseks!
Kasvas, kui nüüd öelda nii: rumal, laisk ja häbist prii.
Teised sõdurid ent ju õnneks hoopis teisest puust.
Võivad ööpäevad seista ka talvel.
Paadis tormise merega valvel.
LASKETIIR
Pihta saavad kõigele edukalt ja kunagi ei vea sind alt.
Vasak pool!
Kui kõik me oleksime Vova moodi hellitatud... - Oleksime juba ammu ära vallutatud.
Kuid sõduri sõna, uskuge seda: uueks muudame isegi teda.
Parem pool!
Sammu marss!
Jutustas Pastella