C
CZ
CZ p
CZ př
CZ pře
CZ přek
CZ překl
CZ překla
CZ překlad
CZ překlad w
CZ překlad wa
CZ překlad wau
CZ překlad wauh
CZ překlad wauhe
CZ překlad wauhel
CZ překlad wauhell
CZ překlad wauhells
POHÁDKA O RYBÁŘOVI A RYBCE
U mořského zálivu roste zelený dub,
zlatý řetěz ho zdobí.
Černý kocour po něm chodí
dokola ve dne i v noci.
Když jde doprava, tak písně zpívá,
když jde doleva, tak pohádku vypráví.
Dějí se tam zázraky, lesní duch se vtírá
a Rusalka na větvích sedí.
Po celou noc mnoho neznámé zvěře
pod ním zanechává spoustu stop svých.
Chaloupka bez oken a dveří
tam na kuřecích nohou stojí.
Duchové se lesem toulají.
Vlny se valí za měsíčním svitem
po pustém mořském pobřeží.
A překrásných třicet vitězú
vyvrhla tam voda čistá
i s největším hrdinou.
Nebojácný princ tam také
chytil zlého cara.
Tam, pod oblaky, nad celým národem
nad lesy i nad mořem
čaroděj nese bohatýra.
V žaláři tam carevna souží
a šedý vlk ji věrně slouží.
Babu-Jagu uvidíte,
chodí stále tam a zpět.
Tam car Kaščej ze zlata se těší,
tam je ruský duch, tam jsou ruské lodní plachty.
A tam jsem žil a víno pil.
Od moře jsem dohlédl k dubu zelenému,
pod ním jsem i seděl a kocourovi černému
své pohádky vyprávěl.
Na jednu jsem si vzpomněl a pohádku tuto,
povyprávím teď celému světu.
Žil stařeček se svojí stařenkou
na samém pobřeží modrého moře.
Žili v zemljance
třicet tři let.
Stařeček chytal ryby do sítě
a stařenka předla přízi.
Když poprvé vhodil do moře síť,
vytáhl v ní jen samé bláto.
Když podruhé vhodil do moře síť,
vytáhl v ní mořskou trávu.
Když potřetí vhodil do moře síť,
vytáhl v ní jednu rybku.
Ne obyčejnou rybku, ale zlatou.
I začala rybka prosit stařečka
lidským hlasem:
Pusť mě, stařečku zpátky do moře,
bohatě se ti odměním,
Splním ti všecko, co si budeš přát.
Zamyslel se stařeček a polekal se.
Rybařil třicet tři let,
ale nikdy neslyšel o tom, že by ryba mluvila.
A pustil zlatou rybku zpátky do moře,
s milými slovy:
Bůh s tebou, zlatá rybko,
tvou pomoc nepotřebuji.
Plav v pokoji do modrého moře,
plav tam, do krásné dálavy.
I vrátil se stařeček ke stařence
a vypráví ji o tom velkém zázraku:
Dnes jsem ulovil rybku,
zlatou rybku, ne obyčejnou.
Naší řečí rybka hovořila.
Domů, do modrého moře,
mě prosila, abych ji pustil.
Bohatě se mi chtěla za to odvděčit.
Slíbila, že mi splní, co jen budu chtít.
Nechtěl jsem od ní nic
a tak jsem ji pustil zpátky do modrého moře.
Stařena se na stařečka osočila:
Oj, ty blázne! Hlupáku jeden!
Neuměl sis vzít odměnu od rybky?!
Běž ji říct o nové koryto!
To naše je už rozbité.
Odešel stařeček k modrému moři
a hle, hladina se rozčeřila.
Odtud přivolal zlatou rybku.
Rybka k němu připlavala a zeptala se:
Čeho si ode mne žádáš, stařečku?
Stařeček se poklonil a odpověděl:
Smilouj se rybí paní,
Domlouvá mi stále moje stařena,
nedá mně, starému, pokoje.
Potřebuje od tebe nové koryto,
to naše je už rozbité.
Zlatá rybka odvětila:
Neboj se a běž domů v klidu.
Budete mít nové koryto.
Vrátil se stařeček ke stařeně
a hle, u stařeny je nové koryto.
Ještě prudčeji se stařena na něj osočila:
Oj, ty blázne, hlupáku hloupej!
Ty blázne si vyprosíš koryto!
Koryto!
Co máme z koryta?
Vráť se, ty chumaji, k rybce,
pokloň se jí
a vyžádej si od ní chalupu!
A tak šel stařeček opět k modrému moři.
I vzbouřila se hladina.
Přivolal si zlatou rybku.
Náhle k němu připlavala
a zeptala se:
Co potřebuješ, stařečku?
Stařeček jí s poklonou odpovídá:
Smiluj se, rybí pani!
Ještě více se do mě stařena pustila.
Nedá mi, starci, pokoje.
Chalupu chce, nenasytná baba.
Zlatá rybka odpovídá:
Neboj se a běž v klidu domů!
Ať se stane!
Dostanete chalupu.
Vracel se ke své zemljance
a kouká, po zemljance ani stopy.
Před ním stojí chalupa s mnoha okny,
s bílým obkladem a komínem
a s dubovými, tesanými vraty.
Stařena pod okny sedí.
Hned muži nadá, když ho uvidí.
Ty seš jenom blázen,
hlupáku starý.
Ty hlupáku, vyprosíš si jen chalupu!
Běž zpátky,
rybce se pokloň!
Nechci být obyčejná vesničanka,
chci být dvorní dáma!
Šel tedy stařeček k modrému moři.
Modré moře už nebylo klidné.
Zavolal si zlatou rybku.
Rybka k němu připlavala
a zeptala se:
Co potřebuješ, stařečku?
Stařeček se poklonil a odpovídá:
Smiluj se,
rybí paní.
Moja baba se zase hněvá,
nedá mi pokoj.
Už nechce být vesničankou,
chce být dvorní dámou.
Zlatá rybka odvětila:
Neboj se,
běž domů v pokoji.
Vrátil se stařeček ke stařeně
a co nevidí?
Vysoký palác,
na verandě jeho stařena stojí.
Na ní vesta ze sobola,
na hlavě ornament z brokátu,
okolo krku perlový náhrdelník,
na rukou zlaté prsteny,
na nohou červené botky.
Okolo ní jsou sluhové a služky
a ona je za vlasy tahá.
Stařeček své stařeně říká:
Buď zdráva, dvorní paní.
Snad už je teď dušička spokojená?
Ale stařena na něj křikla
a ke koním ho sloužit poslala.
Uběhl týden
a ubíhá druhý.
Ještě víc se stařena rozzlobila.
Zase k rybce stařečka posílá:
Běž
a pokloň se rybce!
Už nechci být dvorní paní,
chci být rovnou carevna!
I vyděsil se stařeček
a zhrozeně praví:
"To jsi babo zešílela?"
"Ani vystupovat,
ani mluvit jako carevna neumíš."
Celé carství se ti bude posmívat.
Stařena se strašně nahněvala
a udeřila muže po hlavě.
Jak si ty, sluho, dovoluješ
mně odmlouvat?
Mně, dvorní dámě?
Jdi k moři,
jak ti přikazuji...
Jestli nepůjdeš,
nechám tě tam odvést násilím.
Stařeček se znova vydal k moři,
ale modré moř potemnělo.
Znova zavolal na zlatou rybku.
Rybka k němu připlavala
a zeptala se:
Co potřebuješ, stařečku?
S poklonou jí stařeček odpovídá:
smiluj se,
rybí paní.
Moje stařena zase zuří.
Už nechce být jen dvorní dámou,
chce být přímo carevnou.
Zlatá rybka odpovídá:
neboj se,
jdi v klidu domů.
Dobře,
stařena bude carevnou.
Vrátil se stařeček ke stařeně
a co nevidí?
Před ním stojí carský palác
a v paláci vidí svoji stařenu.
Sedí za stolem jako carevna,
bohatýři a dvořané ji slouží,
nalévají zámořské víno,
pojídá
pečený perník.
Okolo ní hlídá hrozivá stráž,
držíc v rukou halapartny.
Když to stařeček uviděl,
zalekl se
poklonil se stařeně až k zemi a praví:
buď pozdravena, šlechetná carevno!
No, teď je už tvoje duše spokojená?
Stařena se na něj ani nepodívala,
jen dala pokyn, aby ho vyhnali.
Bohatýři a dvořané neváhali
a stařečka za dveře vystrčili.
Za dveřmi ani stráž na nic nečekala
a jen tak tak, že mu hlavu neusekla.
Národ se mu vysmíval:
patří ti to, starý blázne!
Ať je to pro tebe ponaučením!
Nechoď tam, kam nepatříš!
Uběhl týden,
druhý probíhá.
Ještě víc se stařena rozzlobila
a hned sluhy za mužem vyslala.
Ti stařečka našli a přivedli.
A stařena mu hned říká:
Jdi
a pokloň se rybce!
Nechci už dál být
carevnou.
Chci být
vládkyní moře.
Chci vládnout
mořím i oceánům.
Chci, aby mi tam sloužila
zlatá rybka
a byla mojí
otrokyní!
Stařeček
se nemohl vzepřít,
ani jedno slovo
říci nesměl,
tak se tedy vydal k modrému moři.
Vidí, že na moři zuří strašná bouřka.
Zdvihly se obrovské rozbouřené vlny,
lámaly se o skály s hrozným rachotem.
Stařeček přivolal zlatou rybku.
Rybka k němu připlavala
a zeptala se:
co potřebuješ, stařečku?
Stařeček s poklonou odpovídá:
smiluj se,
rybí paní.
Co mám dělat s tou prokletou babou?
Už nechce být carevnou.
Chce být vládkyní moře.
Chce vládnout mořím i oceánům.
Chce, abys jí i ty
věrně sloužila
a byla její
otrokyní.
Rybka nic neřekla,
pouze ocasem po hladině pleskla
a vrátila se do hlubokého moře.
Dlouho stařeček čekal na odpověď z moře,
ale nedočkal se.
Vrátil se tedy k stařeně.
A ejhle,
před ním znova stojí zemljanka,
na prahu sedí jeho stařena
a před ní
rozbité koryto.
Titulky: M. M.
KONEC
www.titulky.com/wauhells