SOJUZMULTFILM
ROZPRÁVKA O ZLATOM KOHÚTIKOVI Na motívy rozprávky A. S. Puškina
Scenár - V. ŠKOVSKIJ Réžia - A. SNEŽKO-BLOCKÁ
Vedúci výroby - V. NIKITIN
Hudba - V. GEVIKSMAN na motívy N. A. RIMSKÉHO-KORSAKOVA
Text - V. VLADIMIROV
Kamera - Je. RIZO Zvuk - B. FIĽČIKOV
Úlohy ozvučili - A. GRIBOK M. VINOGRADOVOVÁ
L. PIROGOVOVÁ L. PIROGOV A. KONSOVSKIJ a ďalší
Preklad z ruských titulkov: M. M. *2018
"Niekde v tri-deviatom cárstve, v tri-desiatom panstve...
žil raz slávny cár Dadon, za mlada bol hrozný on.
Susedom v tých časoch neraz spôsobil nešťastí veľa.
No na starosť už chuť dostal ukončiť vojnový stav
a v kľude konečne byť.
No sused nenechá žiť v kľude starého cára, hroznú ranu mu stvára..."
Pozval som vás, drahí moji, či ste cez svoj čas voľný
podumali... ako nám cárstvo zachovať... o tom chcem s vami rokovať.
Čakáme zlého rivala, vaša rada je mi drahá.
Čo vyhútal starší syn?
Nápad mám... prišiel som s ním.
Hostí treba brať z hranice, rozoslať vôkol stolice.
Hlavné mesto vyzdobíme, jedlom, pitím zavalíme.
Rival zbadá, že stolica je a pije... veselí sa.
Od strachu sa začne triasť!
A naspäť ihneď bežať!
- No, cárovič... si orlom! - Biede bys' dal hneď zbohom.
- Pozrite, aké to prosté... - Hrom do toho... trafení ste?!
Čo to tára za voloviny?! Vpustiť rivala do krajiny?!
Ak tak blízko k bráne dôjde, baranidlom po nej pôjde.
Vari pod ich spŕškou striel má cárska veža vyhorieť?!
- Spas nás, Bože! Spas nás, Bože! - Vyľakal si nás... prečože?
Prestaň, Polkaška, tak "páliť"! Avšak, niet prečo hriech tajiť...
Vpustiť sem rivala nevdojak, k tomu je v stolici nevôľa.
A čo ty, náš mladší synak, vydumal si niečo inak?
Ustupovať nehodí sa, radšej dať nám grošov tridsať
a susedov "na revanš" navštívime zas my raz.
Skrížime si v poli zbroj, zvíťazíme tento boj!
Daj, nech ťa tu vyobjímam... tvoje slovo hneď prijímam!
Čo to značí, veľký cár?! Varencom mi špliechaš v tvár?!
A čo, ak sused nemožný, od vekov vždy bezbožný,
nedá nám dopredu znať, že sa chystá bojovať?!
Už zase, táraj prekliaty?!
Z niekoho, s bradou somráka,
chceš tu robiť hlupáka?!
- Ku všetkému "múti vodu"! - Upovedomte vojvodu.
- Nahneval ma, až to bolí! - Nie je s rivalom po vôli?
- Zradca je to! - K cárovi u neho úcty nieto!
- Za rodiča, rada, bi ho! - Zadrž toho "smrada"!
Ticho! Potrebujem vašu radu: biedy sa chcem zbaviť zrazu.
Z fazule jedna veštkyňa zrelá vyveštila by, no žiaľ zomrela.
No v lesoch zase veštia na kvase!
- Z fazule lepšie sa číta. - Kvas je lepší!
Fazuľa je verná, istá!
Za radu vám všetko dám, zhliadnite bárs ku hviezdam.
Osláven buď, veľký cár! Tvoj starý otec už ma znal.
Do daru nesiem ja vtáka tebe, posaď ho na špicu veže.
Kohútik to zlatý môj, bude verný strážca tvoj.
Ak všade vôkol pokoj bude, bude aj on sedieť v kľude.
No ak zacíti zo strany blížiaci sa závan vojny,
nájazd mocnej sily brannej a či nešťastie nezvané...
kohútik hneď na stráži hrebienok svoj nastraží!
Ak na hrebienku záchvev jesto, otočí sa hneď v to miesto!
Zakričí...
Kukurukú... cárstvuj ležmo na boku!
Posaďte ho hneď na špicu, nech stráži moju stolicu!
Dávam teda na známosť, že za takúto láskavosť,
vôľu prvú tvoju budem brať za svoju!
Cár Dadon, ja verím ti, no aby sa zákon ctil,
chcem, aby si hneď a naraz cársky dekrét vydal zaraz.
Aký zákon? Dobre som čul? O takom som nepočul.
Cárske slovo som už dal, tým som všetko povedal!
"Kohútik z vysokej špice začal strážiť mu hranice..."
Kukurukú... cárstvuj ležmo na boku!
"A susedia sa zmierili, bojovať už nemienili.
Tak silne cár Dadon hnal ich vojská zo všetkých strán..."
Kukurukú... cárstvuj ležmo na boku!
Cár ty náš, otec národa! To som ja - verný vojvoda!
Prebuď sa, vládca! Hrôza!
Čo je to dole za schôdza?
Pozri, čo kohútik zočil... na východ sa nám otočil!
Niet čo čakať... čím skorej... hor sa, ľudia... na kone!
Cár na východ vojsko ženie, starší syn prebral velenie.
Kohútik, rodný, vďaka ti!
Ak by chcel niekto nám hroziť, daj znova vedieť, netaj nám!
Natras periny, mať moja!
Čudné, bratia.
- Čo sa deje? - Myseľ mi to neberie.
Toto nám slávu neponúka. Hľaďte... len sedí bez pohnutia.
- Žeby rival porazený? - Nevykríkal by tak veľmi.
"Prebieha už ôsmy deň, no po vojsku ani tieň.
Bol či nebol súboj vari? Dadon nemá žiadne správy..."
Kukurukú... cárstvuj ležmo na boku!
Keby nie ten branný poplach, pospal by som ešte trocha.
Ach, tie vojnové udalosti, divný sen som nedosnil dosti.
Čo sa mi, Omelfa, prisnilo? Nespomenieš si?
- Netuším úctivo! Možno krásna deva, ver mi. - Určite s vrkočom čiernym.
Za stôl ťa iste vsadila, rôznym jedlom pohostila.
Uločila spať ťa, to hej... do postieľky brokátovej.
- Kdeže je, tá kráska moja? - Už neviem... v to vinná som ja...
Kukurukú... cárstvuj ležmo na boku!
Oj, beda... nedobré zvesti!
K cárovi nemožno lezti! Spí, zákaz je ho budiť.
Čo teraz máme robiť?
Vstávaj, cár... nádejou nám buď! Nemožno už ležiac vládnuť!
- Koho? Komu čo zase je? - Tretie vojsko verbujeme.
Zdá sa, prišiel taký čas, starcov nám do boja dať!
Niečo s týmto vtákom bude. Čo si tam nesedí v kľude?
Pomoc čakajú synovia... Tomuto vojsku velím ja!
Dajte helmu a brnenie!
No nosiť ho už pre mňa nie je...
Pohľadajte, kde visí drahý môj červený štít.
Môj ty, dušu... roky letia... ťažký to meč pre cárske plecia.
No nič iné sa nedá robiť, na koňa ma treba hodiť.
Ech, kohútik... veď ja ti...! Rýchlo skončíš vo vreci!
Kôň je kľudný?
- Ako krava! - Na takom nám treba cválať.
Treba sa ti šanovať, vzadu sa pohybovať.
- Cár náš, báťuška! Hurá! - Sám odišiel od dvora!
"Vojská idú deň i noc, no akoby šli navnivoč.
Žiaden tábor, bojisko, ba ani pohrebisko nestretá tu cár Dadon.
"Čo za čudo?" - myslí on.
Už ôsmy deň slnko zachádza, vojsko do hôr cár privádza..."
Och, opora naša... deti! Beda mi! Skončili v sieti oba naše sokoly!
Hrôza, smrť si pre mňa prišla!
Stojme, bratia, za Dadonom! Odzvoníme vrahu zbohom!
- Komuže chceš zbohom dať? - Treba nám ho najskôr nájsť.
Žeby to bol rytier vraha? Do zbroja nám, bratia... zaraz!
A čo tak najskôr jedna strela, vypálená tuná z dela?
Dobrý nápad... všetci vdiaľ! Delo nabiť na odpal!
Knôt zapáľ!
Mierte, bratia!
A teraz...
Pal!
Snáď sa milá nebojí, buď ty s kľudným svedomím.
Čia si? Kto? Odkiaľ si, deva? Krásavica, čo páru nemá?
Vedz ty, Dadon, že som ja šamachanská cárovná.
To, čo s otcom chceme robiť, je krajinu tvoju dobyť.
Vidím, že si srandovná, šamachanská cárovná.
Vypi, cár Dadon, do dna čašu sladkého vína.
- Najskôr vypi sama. My potom. - To som nečakala!
To značí, že neveríš, keď na jed to hneď meníš?
No... a ty čo, starý chumaj?! Oči váľaš ako sova!
Vidíš? Deva je hanblivá, nemožno sa na ňu dívať dvom naraz.
Vypadni! Zmizni zaraz!
Starček, po dlhej ceste spočiň, baldachýn si tuná rozviň.
- Vôbec nie som starý, vrásky... - Dostávajú muži z lásky!
Deva som ja čarovná, šamachanská cárovná?
Hlávka sa ti točí?
S pečeňou mám čosi!
Aký si bol, Dadon, pevec, keď si býval zaľúbenec?
- Na to si už nespomínam. - Tak sa posnaž.
Keď nedáš inak...
Navždy ťa milovať budem, na teba viac nezabudnem.
Ďaleko ty k hriechu máš!
Keď aj začnem zabúdať, pripomenieš sa mi zas.
Nebudem ja tancovať!
Polkana mám sem prizvať? Hej, Polkan!
A čo ja? No tak... hriešnica moja...
Aj keď tancovať neviem, ľutovať sa nebudem.
Ver, že nemám viacej sily... no bez teba mi svet nie je milý.
Bijem ti čelom na cárstve... na veľkom panstve!
Všetko je tvoje... aj sám som tvoj!
Čo by som tam robila s tebou?
Akože... čo?! Slasti si užívať. Leňošiť, rozprávky počúvať!
Odpovedz... súhlasíš?
- Áno! - Potom čakať už nemusíš.
Hej, Polkan... trúb triumfálne! Domov si veziem nevestu slávne!
"Nakoniec rovnakou cestou so svojou silou vojenskou,
aj s dievčinou mladou, cár vracal sa domov..."
Á... zdravím ťa, môj mudrc! Patrón náš - drahý otec!
Čo nám k sviatku rozpovieš? Poď bližšie... čo si praješ?
Môj tebe k zemi poklon! Zrovnáme sa, cár Dadon?
Spomínaš? Za moju službu sľúbil si mi na družbu
prvé prianie moje. Spomínaš? Sťa tvoje.
Daruj mi devu čarovnú... šamachanskú cárovnú!
Čo to...! Diabol do teba vstúpil?! Rozum sa ti pomútil?!
Čo sis' to do hlavy vzal?! Zaiste... som sľuboval...
No všetko má hranice svoje! Táto deva ti načo je?
Naozaj mi ju nedáš? Nechcem koňa ani plat!
Daruj mi devu čarovnú... šamachanskú cárovnú!
Tfuj, ty diabol, akých niet! Počuj moju odpoveď!
Nič tuná nedostaneš, nech sa snažíš ako chceš!
Vypadni, pokiaľ si celý! Berte starca preč - vám velím!
Takže tak?!
Ešte tu snoríš? Potom - na... keď sa so mnou sporíš!
Kde je cárovná? Preboha! Akoby tu nikdy nebola!
- Omdlel cár! - Nie, zomrel on.
Či to nie je iba snom...
Rozprávka síce na klamstve spočíva, no pre dnešných hrdinov možná to lekcia.
KONIEC
www.Titulky.com