SOJUZMULTFILM
STATOČNÝ CÍNOVÝ VOJAČIK podľa rozprávky Hansa Christiana Andersena
Scenár - A. ACHUNDOV Réžia - L. MIĽČIN
Hudba - Jan FRENKEĽ
Kamera - M. DRUJAN Zvuk - B. FIĽČIKOV
Redaktor - T. PAPOROVOVÁ
Film ozvučili - M. VINOGRADOVOVÁ A. KONSOVSKIJ, S. CEJC
Bolo raz na svete 25 cínových vojačikov.
Všetci boli synmi jednej matky -
starej cínovej lyžice.
To značí, že medzi sebou boli rodní bratia.
Cínoví vojačikovia sa podobali na seba ako dve kvapky vody.
No jeden sa predsa len od svojich bratov líšil.
Mal iba jednu nohu.
Odlievali ho ako posledného a troška cínu chýbalo.
Napriek tomu stál na jedinej nohe rovnako tvrdo,
ako druhí na dvoch.
Preklad z ruských titulkov: M. M. *jún 2020
Ach, ako len smutno je samému "mašírovať",
samotnému sebe príkazy zadávať.
Pod Lunou v celej kráse
stopy vtláčať po rose.
Raz, dva, raz... Raz, dva, raz...
Neľahké z druhými správny krok držať,
na "mundúre" hviezdy len tak nebudem mať.
Stoj, vojačik, celý čas,
mnoho hviezd na nebesiach.
Raz, dva, raz... Raz, dva, raz...
Keďže v starej tabatierke celé veky niet tabak,
zabýva sa v tabatierke hocaký čert, veru tak.
A keďže tá čertovina zjaví sa, nik nevie skiaľ,
zabýva sa čertovina tam, kde je len číra tma.
Ak si si len tak z ničoho zastal ani nevieš koho,
potom za to nič zaplatíš,
horko za to aj zaplačeš.
Ach, osud sa kruto chová
iba k tým, kých osud vedie.
Ach, neuvidíme sa viac znova,
ach, bez teba sa mi cnie po tebe.
Stoj! Stoj! Ukáž priepustku!
Nepustím ťa! Nepustím!
Nemáš priepustku, zubami ťa prekusím!
V čas môj posledný, smrteľný, hrozný...
myslím na teba samú, jednu.
Ach, s tebou vzlietam ku hviezdam.
Ach, bez teba idem ku dnu.
Vrátil som sa sem aj ja sám, smrti na svete niet.
Tak, milovaná, tak... nie, milovaná, nie.
Osud ak privial sa sem znova,
chcem počuť odpoveď. Tak, milovaná, tak...
nie, milovaná, nie.
Oči spálila tu hviezda,
scvrkla sa, takmer jej niet.
Stoj, ty kam, motýlik, ty kam?
Stoj, nelietaj na svet.
Tak, milovaná, tak...
nie, milovaná, nie.
V nasledujúci deň,
keď slúžka vyhrabávala popol,
v ohnisku našla
maličkú hrudku cínu, ponášajúcu sa na srdiečko.
Z tanečnice zostala iba cínová šupka,
no už neiskrila,
sčernela na uhoľ.
KONIEC