LÕBUS KARUSSELL NR 4
LUGU VEIDRAST KONNAPOJAST
Vabandage, teie roheline, mida te teeksite, kui muutuksite punaseks lehmaks?
Ei tea, aga miskipärast ma ei tahagi olla punane lehm.
Aga siiski?
Sel juhul ma nagunii värviksin punase roheliseks.
Jah, aga siis? - Seejärel saeksin sarved maha.
Aga miks? - Et mitte puskida.
No aga pärast, aga pärast?
Pärast?
Siis saeksin maha oma sõrad, et mitte põtkida.
Noo? Aga siis, aga siis?
Ja siis...
Siis ma ütleksin: "No vaadake, mis lehm ma selline olen?!
Ma olen lihtsalt väike roheline konnapoeg!"
Kuldne sügis.
Loomad ja linnud valmistuvad talveks, koguvad varusid.
VAIKIV HAMSTER
Tuleb hamster põllult, valged põsed punnis.
On näha, et sellel paksukesel on raske kõndida.
Kohtab teel kobrast. - Tere, hamster!
Hamster vaikib.
On alles laisk, ma ju tervitasin teda. Vaata, kus on kõht, lausa maani välja!
Kurguni ennast täis söönud, nii et põsed võivad lõhkeda!
Ole siis nii, kui tahad!
Küll sa talvel kõhnud, talv laisku ei armasta.
Ettenägelikud loomad, mida nad teevad? Nad koguvad varusid.
Hamster vaikib ja läheb edasi.
Lendab pasknäär hamstrile vastu. - Tere, hamster!
Hamster vaikib.
Ütle nüüd! Ei viitsi vastuseks suudki lahti teha!
Pöörab sulle veel selja ja jalutab edasi!
Endal põsed lõhki minemas!
Oota sa, laiskvorst! Küll sa talvel aru saad!
Näed, mina, leidsin tammetõrud, nüüd peidan need kindlasse kohta.
Säästan õelaks talveajaks. Õpiksid ehk, kui näed selliseid nagu mina.
Hamster vaikib ja läheb aga edasi.
Jääb orav hamstri teele. - Tere, hamster!
Hamster vaikib.
Tere ütlesin ma sulle, mis, kas oled liiga laisk, et vastata?
Lausa rasva söönud ennast! Kas põsed lõhki pole veel läinud?
Ma veel talvel vaatan sind, küll su ülbus üle läheb!
Ei saa niisama lulli lüüa, on vaja varusid koguda.
Hamster vaikib.
Jõudis oma uruni, läks sisse.
Ja uru kõige kaugemas sopis on kuiv ja puhas laoruum.
Heakene küll, las õpetavad mind, aga mina, mitte sõnakestki kostes,
kandsin puuda vilja oma varude lattu.
LÕBUS VANAMEES
Elas ilmas vanamees, õige väikest kasvu.
Ja lihtsast lihtsamalt see mees naeruhoogu sattus.
Kord nähes kiili, juhtus nii, et teda haaras viha.
Kuid ise suurest naerust siis käis prantsti maoli maha.
Ämblikku kui pilk tal tabas - ta ehmus koledasti.
See kui teda küljest krabas - ta naeris lõbusasti.
Jutustas Pastella