Sojuzmultfilm
Scénář: A. Ankor, V. Livanov
V nebi... (Režie: Vladimír Tarasov)
jak volání důvěrné, třpytí se hvězd zlaté řasy.
(Hudba: Boris Šnaper) (Kosmonaut-konzultant A. Leonov)
ZRCADLO ČASU
Podívej se na tu jasnou hvězdu!
A jak je blízko.
Neboj se. Ta jasná hvězda se jen zdá být blízko.
Ve skutečnosti nám přináší světlo staré tisíce let.
Ty a já vidíme jen minulý obraz této hvězdy.
Světlo všech hvězd, které vidíš, jsou jen obrazy dávné minulosti.
Je možné vidět minulost?
Lidé o tom vždy snili.
Tak se silou fantazie spisovatele Marka Twaina
19. století setkává s desátým.
HLEDÁ SE
To znám, to je "Yankee z Connecticutu na dvoře krále Artuše"!
Správně!
Ale Marka Twaina nezajímalo, jak se Yankee dostal do minulosti.
Zato hrdina spisovatele H. G. Wellse
už sestrojil stroj času. Pamatuješ?
Hm, skvělé! Ale to je všechno jen fantazie.
Samozřejmě, je to fikce.
Spisovatelé fantastiky všech dob posílají člověka do minulosti nebo budoucnosti,
Ale jednoho dne se obyvatelé jednoho městečka ve střední Evropě
stali svědky fantastické události.
Vysoko na obloze, mezi vířícími mraky,
se zjevil úžasný obrázek jakési velké bitvy.
Po dlouhou dobu církev interpretovala vše, co se stalo, jako božské znamení.
Zázrak.
Ale nebyl to zázrak, byl to vzácný atmosférický jev, jakýsi druh přeludu.
Mnohem později vědci z dochovaných historických pramenů
dospěli k závěru, že se jednalo o slavnou bitvu u Waterloo.
Stalo se to takto:
Proudy studeného a teplého vzduchu se rozvrstvily a v atmosféře vznikl
gigantický světelný tunel s obrovským vzdušným zrcadlem,
ve kterém bitvu uviděli obyvatelé vzdáleného města.
A světelné vlny dopravily obraz bitvy do vesmíru.
Takže světlo odnáší vše do vesmíru? Všechno?
Správně.
I mě s tebou? - I mě s tebou.
Naše obrazy letí po celou dobu do vesmíru.
Ale když je obraz odeslán do vesmíru, už není možné ho znovu uvidět?
Proč ne?
Do cesty tomuto světelném toku je třeba postavit...
Zrcadlo! - Správně.
Do místa, kam se nyní blíží obraz, je třeba postavit zrcadlo,
které nám pošle snímek zpět.
Vesmír sám o sobě nám takové zrcadlo nevytvoří,
ale lidé už byli schopni sestrojit vesmírný dalekohled,
v němž i v detailech
můžeme spatřit události odehrávající se na planetách vzdálených hvězd.
Právě teď se loď blíží k doku tohoto obřího teleskopu,
a my dva uvidíme vzdálené světy.
Ukážu ti planetu velmi podobnou naší dávné Zemi.
Proč jsou tam ty barvy?
Složení atmosféry se liší, což má za následek jiné barevné spektrum.
To, co jsme právě viděli, se na této planetě stalo před stovky tisíc let.
Dnes tam může být stejné vyspělá civilizace, jakou máme na Zemi.
Přál bych si vidět vzdálenou minulost naší krásné Země...
Ale je to daleko, daleko ve vesmíru.
K vytvoření zrcadla, které by nám mohlo vrátit snímky vzdálených časů,
by bylo nutné letět do mezihvězdného prostoru rychlostí světla.
Vyrostu a postavím takové zrcadlo!
Pak uvidíme naši minulost, ano? - Ano!
V nebi...
jak volání důvěrné,
třpytí se hvězd zlaté řasy.
Kamera: Kabul Rasulov
Hlasy: M. Vinogradova, L. Ljubeckij
Konec