CĂLUŢUL COCOŞAT după povestea lui I. Erşov
traducere şi adaptare: arianna-dana
Departe, după munţi şi păduri...
peste mări adânci şi largi...
Pe pământ, sub cer albastru,
într-un sat trăia un moş.
Şi moşul trei fii avea:
cel mai mare, prea deştept copil era...
mijlociul - aşa şi aşa...
iar cel mic, chiar prost era.
Şi o dată, într-o zi,
o năpastă mare peste ei veni.
Cineva pe câmp venea,
şi tot grâul în picioare îI căIca.
Aşa o mare jale niciodată, din născare, nu văzuseră mujicii
Şi-ncepură să gândească cum pe hoţ să-I găsească.
În sfârşit, se dumiriră ca de pază ei să stea.
Tu Ivane, mergi acolo şi-nconjoară câmpul tot.
Noi, cei doi, eu şi Danil, vom sta aici
să-I înhăţăm pe nemernicul hoţ.
Stele, stele,
un, doi, trei...
Nici până-n zori nu poţi să le dai de capăt.
Trei şi patru,
cinci şi şase...
cum pe degete să le numeri toate.
Tu dă-mi drumul repejor...
Am să-ţi dau doi cai năvalnici
Cai frumoşi, veniţi din vis rare ori, văzuţi aievea.
Caii mari, tu poţi să-i vinzi,
pe Căluţ nu-I da nicicui !
Pe pământ şi sub pământ
îţi va fi prieten bun.
Rămâi cu bine ! Plec către libertate !
Hei, câmpul nostru nu-I mai căIca !
Hei, ce mai treabă, stăpânul nu are unde să se culce !
Trebuie după beţie să ne revenim din mahmureală...
Hei, bate picior, fără milă de cizme...
Celui beat marea-i ajunge până la glezne...
Capul nu-i este drag...
Ce minune, ce mai treabă, prostul nostru şi doi cai !
O, voi caii mei cei mândri,
armăsari minunaţii cu coama aurită !
Oare nu v-am mânghiat destul ? Unde dracu' voi v-aţi dus ?
Nu mai da vina pe dracu', fraţii tăi au furat caii !
E adevărat, necazu-i mare,
dar te pot eu ajuta.
Urcă-te acum pe mine şi ţine-te cât mai bine !
Ce mai foc, ce mai miracol !
Poate să lumineze tot, fără...
...fum şi fără foc !
Chiar că ai de ce te minuna, căci în faţa ta e pana Păsării Măiestre !
lar de vrei să fii ferice, nu-o lua cu tine, amice.
Multă, multă jale şi necazuri va aduce ea cu sine pentru tine !
Poţi să spui vrute-nevrute,
doar nu-s prostul nimănui !
Multă, multă jale şi nelinişti
va aduce pentru tine.
Oameni buni, poftiţi aici ! Avem marfă pe alese...
Veniţi, găsiţi tot ce vreţi...
Blănuri scumpe, vulpi, sobol... tot alegeţi mândre doamne !
Hamuri scumpe, şele, bice...
Panglici unduioase...
Turtă dulce delicioasă !
Mere coapte !
Măi copii şi copilaşi, hai, năvală la covrigi !
Vine Ţarul !
Cu el vine sluga lui credincioasă, grăjdarul şef.
Ce drag îmi e să mă uit la ei,
doar eu le pot fi stăpân.
Cine le e stăpân ?
Hei, flăcăi, ai cui sunt aceşti
...armăsari-zmei ?
Perechea aceasta este a mea.
Şi stăpân le sunt tot eu.
Vreau să-i cumpăr,
vrei să-i vinzi ?
Nu, îi dau la schimb.
Ce ai vrea în locul lor ?
De două ori câte cinci căciuli cu argint.
Asta ar fi cam zece...?
Zece ! Măi să fie !
Să batem palma !
Voi, măsuraţi argintul !
Ce te uiţi, bătrân netrebnic ?
la tu caii, du-i în grajd.
Ce mai treabă, ce mai chin,
am să mor de râs acum !
Pare-se că nu avem ce face,
cai nu pot fi de altul stăpâniţi.
O să vii ca slugă la palat
şi-o să fii în aur îmbrăcat.
Şi tot grajdul meu de cai,
eu ţi-I dau sub pază bună.
Ce minune !
Bine, fie aşa, eu la tine slugă 'oi intra.
Ţare, dar slujba mea unde mai este...
Slujba mea a ajuns de poveste ?
După fapta ai răsplată,
treci la treabă deîndată,
iar Ivan de acum va fi la comandă !
Ei, Ivane, rob cuminte, du-i pe cai
acum în grajduri.
Chiar de-ar fi să crăp şi eu
pe Ivan îI izgonesc din castel !
Grea îi viaţa-n lene şi prosteli
să te joci cu porumbeii !
Caii's bine, şi hrăniţi şi ţesălaţi
cred că eşti prieten cu dracu' !
Cred că necuratul te ajută
să-le-mpleteşti în codă coama !
Ei prietene, o să te spionez
şi pe la spate o să te înjunghii !
Ei, acum ţi-a cam venit sfârşitul
şi-o să atârni în ştreang, golane...
Cel Ivan al tău, ştie oricine,
se cam ascunde multe de tine tătucă.
Nu-i argint şi nu-i nici aur,
ci chiar pana Păsării de Foc Măiestre.
Chiar şi Pasărea Măiastră...
de poruncă o să dai, el se laudă
c-o aduce în iatacul tău tătucă-Ţar.
Să-I chemaţi pe prostovan, acum,
nu mai scapă el de pumn !
Chiar de am dat un ordin strict,
ai ascuns de ochiul nostru,
parte din avutul nostru,
pana Păsării de Foc Măiestre !
lartă-mă de vină acum,
căci minciuni n-o să mai spun.
Pentru că a fost întâia oară,
o să te iert de vină acum.
Am aflat că te-ai dat mare să-mi aduci
în capitală Pasărea de Foc Măiastră
de-ţi dau poruncă, nu ?
Să mă-nghită acum mormântul, niciodată nu mi-am dat cuvântul !
De nu-mi aduci în capitală
Pasărea de Foc Măiastră
jur pe barba mea că,undeva şi pe sub ape
o să te supun la cazne !
leşi afară, fă-o !
Ai început să plângi !
Tot necazul ţi se trage că nu ai vrut să-mi asculţi povaţa mea.
Ce să fac Căluţul meu ?
Ajută-mă Căluţ Cocoşat !
Bine, fie, o să-ţi spun din prietenie.
Floare la ureche o să fie.
Frate, tot ce-i greu e înainte, nu mai plânge aşa fierbinte.
Să îţi spun în mod cinstit: avem două copaie de găsit.
Să le umplem rând pe rând cu grăunţe şi cu vin împărătesc.
Şi de cum soarele răsare, ne luăm picioarele la spinare.
De ce-ntârzie atât Ivan ?
O fi şters-o de pe-aicea !
Cred că de data asta, pe sfoară o să te tragă,
ce-i pentru el porunca Ţarului ?
Dacă vine cu mâna goală n-o să-I iert...
o să iau de pe el zece piei.
Împletesc eu sforicica
pentru a face spânzâtorica...
Câine murdar, rât de porc...
Să-ţi pierzi minţile şi graiul !
Rupeţi-ai mâinile şi picioarele !
Înghiţite-ar pământul !
Cu ce ai venit în capitală,
hai arată-mi...
Pasărea de Foc Măiastră !
Tată-ţar, mai stai o clipă !
Porunceşte, mai întâi ca ferestrele palatului
să fie ferecate, pentru umbre-ntunecate.
Hei, boieri, îndepliniţi mai iute !
Hei, boieri, grăbiţi-vă ! Geamuri, uşi închideţi tot !
Ce mai ţopăie nemernicul !
Intră mai repede în colivie !
lată de ce-I iubesc pe prietenul Vaniuşa,
mi-a bucurat sufletul pentru un an.
Şi pentru aşa o bucurie să primeşti
tu, ca rang, răsplată, de grăjdar şef.
N-o să poţi tu-ntotdeauna
să-ţi iei tainul, aşa darnic.
Am să te mai înşel o dată,
mai prietenos ca niciodată.
În ţările nemţeşti îndepărtate,
măi copii, oceanul se zbate...
Pe-acea mare-ndepărtată
merg doar bosurmanii...
De la oaspeţi vine zvonul că o fecioară-minunată stă acolo...
dar nu e doar o fată simplă...
Ea e fata scumpă a Lunii
iară Soarele îi frate.
Povestea spune că acea fecioară îmbrăcată în rochii scumpe...
Am să te mai înşel o dată,
mai bine şi prietenos ca niciodată.
Hai, mai tare, mai bine !
Hei, Ivan prostul cel scump ţie,
a jurat pe barba ta...
că ştie o pasăre pe care a numit-o
Fecioara Măiastră.
Şi pe ea, se laudă peste tot,
că ţi-o aduce la palat.
Ascultă ! Am primit o veste despre tine Vania.
Se spune că te-ai lăudat că o să ne cauţi...
şi aduci altă pasăre crăiasă,
pe Fecioara cea Măiastră.
Doamne iartă-mă pe mine, Ţare, ce mai bârfă fără rost !
Ce te împotriveşti ?
Ai grijă !
Dacă tu în trei săptămâni
n-o aduci aici pe Fecioara Măiastră,
în capitala noastră regală,
o să te spupun la cazne,
o să te rup în bucăţele !
Parcă te-ai schimbat la faţă Ţare,
unde e Fecioara Măiastra, oare ?
Te-a minţit el, prostănacul,
bagă-I şi tu în mormânt.
Măiastră fecioară, fără asemămare-n lume...
Fii de acord să fii Ţarină !
De cum te-am zărit întâi-aşi oară...
m-am aprins şi fierb de dor !
Ochii tăi adânci ca marea mă fierb noaptea, de nu dorm !
Şi de dor şi drag, toată ziua eu tot ard !
Spune vorba dulce,
pentru nuntă-i totu' gata, tu spune doar - "da".
Mâine-n zori, lumina mea, ne putem pune prirostriile !
N-o să iau bărbat cărunt, fără dinţi şi prea bătrân.
Chiar de bătrân îs, încă multă vlagă am. Vai, Vai !
Redevin-o tânăr cum ai fost şi la altar mă duci pe loc.
Fie-ţi milă, mamă-Ţarină...
doar nu o să mă nasc din nou ?
Dacă n-o să ai milă de tine, tu,
din nou poţi să-ntinereşti.
Ascultă, mâine la ivirea zorilor...
în curtea cea largă
să-i pui pe servitori s-aducă
trei cazane mari de tuci.
Şi sub ele să se facă foc.
Primul trebuie umplut până-n buză
cu apă ca gheaţa...
Ce-I de-al doilea cu apă clocotită...
lar în ultimul ceaun,
lapte fiert şi opărit...
Dacă vrei să te-nsori, să devii iar mândru flăcău...
fără haine dimineaţa spală-te întâi în lapte...
sări în apa clocotită şi apoi
...în cea răcită.
Şi-o să-ţi spun, tătucă dragă...
că devii iar mândru fecior.
Tată-ţar, nu mai fi trist !
Pe Ivan încearcă tu, cel miracol
dat de cele trei ceaune !
lar apoi, fii şi tu gata !
Mâine dis-de-dimineaţă, tu în larga curte...
Tu Ivane să te strădui...
să te scalzi de probă în ceaunele acolo puse...
Unul cu lapte şi două cu apă.
Deci ar trebui să mă opăresc ?
Se opăresc doar porcii şi curcanii !
Dar în apa rece-gheaţă, chiar cu drag o fac.
Ce, nu vrei !?
Luaţi-I şi sub lacăt !
Să primească doar apă cu pâine,
până când îşi revine !
O să te scalzi năzdrăvane şi apoi mai stăm de vorbă.
Mai bine nu te-aş fi întâInit...
să mă ierţi de ţi-am greşit vreodată.
E sfârşită soarta mea, Căluţul meu Cocoşat !
Tata-ţar vrea să mă... fiarbă !
Nu mai plânge, Dumnezeu să te ajute,
la necazu' ăsta vom găsi o rezolvare.
Decât să te părăsesc Ivane, mai bine eu mă prăpădesc.
Spune-i ţarului aşa...
îndurare majestate, aţi putea să-mi chem alături şi Căluţul.
Ca să-i pot spune ultimul "adio"...
Ţarul o să spună - "da".
Rugăciunea să ţi-o spui, la somn dulce-liniştit să te pui.
Hai, Ivane - dezbrăcarea şi-n ceaune
...scufundarea !
Prea adânc mă-nclin , o ţare, aţi putea să porunciţi...
să vină Căluţul meu Cocoşat.
Să pot să-mi iau ultimul rămas bun !
Dacă n-o să fiarbă-n lapte, o să clocotească-n apă !
Ce tot stai Ivane, aşa ? Eu, deja, am aşteptat cam mult !
traducere şi adaptare: arianna-dana
Sfârşitul filmului Căluţul Cocoşat - 1947