Kinostudio - Sojuzmultifilm Moskva 1947
Konjić Grbonjić Prema bajci Pjotra Eršova
Iza šuma, iza gora...
iza sinjih mora...
ispod neba, negde tu...
živeo je starčić u jednom selu.
Starčić je imao tri sina:
Najstariji - pametna momčina,
srednji - prava sredina,
a najmlađi - budalica.
No ubrzo,
pridružio se braći gore.
Neko je po polju hodao
i pšenicu izgazio.
Od tuge su stali misliti, kako drskog krivca otkriti.
Na kraju su se dosetili
i stražu postavili.
Ti Ivane, ovuda pođi oko našeg polja prođi.
Dotad ćemo mi s ove strane,
lopova dočekati kad bane.
Zvezde, zvezde...
jedan, dva, tri...
Teško je izbrojati...
tri, četiri
pet, šest
kako ih sve na prste nabrojati?
Brzo me pusti ti,
dva konja ću ti dati,
kakvih nije bilo pre, kakve niko video nije.
Dva konja ako želiš prodaj
no konjića ne daj!
U dobru i u zlu
prijatelj je što biće tu.
Zbogom! Idem dalje!
Samo ne kroz naše polje!
Hej kako ćeš raditi? Domaćin nema gde spavati,
nakon noći opijanja, da se izleči od mamurluka...
Hej, čizme mi noge žuljaju,
šetat' puno ne mogu
glava mi puca.
Gledaj čuda - konja dva, od budalice Ivana!
Joj, vi konji mrki, sivi,
joj vi konji zlatogrivi!
Zar vas nisam dobro čuvao, pa vas je neki đavo ukrao?
Ime đavola ne spominji, braća su ti konje ukrali!
Velika je nesreća, istina
pomoći ti mogu ja.
Hajde, momče, sedi brzo, al' se čuvaj i drži čvrsto!
Kakvo čudo, neka vatra!
Divna se svjetlost širi...
niti se dimi, niti gori!
Nije čudo što se diviš, jer pero žar-ptice vidiš!
Ostavi pero, nemoj ga uzimati!
Mnogo, mnogo nesreće će ti doneti!
Pričaj bajke tralalala,
nisam takva budala!
Mnogo, mnogo nesreće
ono će doneti.
Dobri ljudi dođite ovamo! Mnogo dobre robe imamo...
Dođite, pronađite nešto za sebe...
Krzna divna, biraj samo!
Sedla i bičevi, ovamo!
Uzde prekrasne...
I pogačice masne!
Jabuke sočne!
Hajmo deco, dečice! Navalite na kolače voćne!
Ide car!
Za njim onaj riđi gle, to je konjušara šef.
Divno ih je gledati,
ja ih moram imati.
Ko je vlasnik?
Hej momci,
čiji su pastuvi?
Ovo su moja dva,
njihov vlasnik sam ja.
Ja ću njih kupiti,
hoćeš li ih prodati?
Ne, zameniću ih.
Za šta menjaš ova dva?
Za dvadeset šaka srebra.
Baš dvadeset...?
Dobro! Nek ti bude!
Evo ruke!
Prebrojite srebro!
Šta to gledaš starče ti?
Treba konje skloniti.
Braćo draga, ha, ha, ha,
umreću od smeha ja!
Teško je konje ukrotiti.
Treba nešto preduzeti!
Dođi meni služiti,
zlatom ću te obasuti!
Konjušnicom gospodari,
pazi konje i timari.
Prekrasno!
Tako će i biti! Verno ću te, care, služiti.
Care moj, nije to šala...
služba moja je propala!
Propala je zbog nerada.
Ivan ti je sada gazda!
Ivane moj poslušni,
konje u konjušnicu odvedi.
Makar umro, al' iz dvora,
Ivana izbaciti moram!
Lenj je Ivan i ništa ne radi,
samo da mu se po celi dan igrati!
A konji su siti i čisti,
znači druži se s nečastivim!
Tu se neki đavo skriva!
Otkud njima zlatna griva?
Ako treba, špijuniraću te ja
i zabiti ti nož u leđa!
Dođe kraj i tebi momče.
Čekaju te teške omče...
Šta od tebe Ivan krije
sada više tajna nije.
Nit' je zlato, nit' je srebro,
već žar-ptice pero!
Želi li car žar-pticu,
nabaviću mu je za tricu,
hvali se on svima.
Pozovite mi budalu kažem,
prebit ću ga, ne lažem!
S kojim pravom,
bedni slugo,
kriješ usred prestonice
pero prekrasne žar-ptice?!
Oprosti mi care laži,
od tebe drugo ne tražim.
Ovaj put ću ti oprostiti,
pa te neću udariti.
Saznao sam da si žar-pticu
hteo doneti u carsku prestonicu
samo da se njome hvališ.
Svetli care, otkud vam to?! Ja to nikad nisam rekao!
Ako ne doneseš žar-pticu
u našu carsku prestonicu,
kunem ti se bradom svojom,
naći ću te i pod vodom!
A sad odlazi!
Plači, plači!
U nevolju si zapao, jer me nisi poslušao.
Šta da radim, moj konjiću?
Pomozi mi, Grbonjiću!
Lagao bih kad bih ti rekao da će biti lako,
ali zajedno, uspećemo nekako!
Sutra ćemo u cik zore, napustiti ove gore!
Iskreno ti govorim ja, uzmi dva korita.
puna pšenice i vina.
A kad sunce izađe, krećemo u pohod!
Zašto Ivana još nema?
Pobegao je od problema!
Sigurno će varati, reč zadanu pogaziti!
Šta će car narediti?
Ako dođe praznih ruku, neću mu oprostiti,
kožu ću mu oderati!
Konop odmotavam,
omču pripremam...
Prljavo pseto, gadna svinja...
udavio se, dabogda, u buretu vina!
Dabogda skrenuo s puta
i nek' te zemlja zauvek proguta!
S čime si došao u prestonicu?
Hajde...
pokaži mi žar-pticu!
Oče, care stani malo!
Treba raditi lagano.
Reci da prozore zatvore, mrak tako stvore.
Hej, stražo zašto stojite?
Brzo, prozore zatvorite!
Kako brza ptica!
Brzo, brzo u kavez!
Volim svoga Ivanušu,
on veseli moju dušu.
I za vernost i poštenje,
čin ćeš dobiti ti od mene.
Nećeš uvek moći ti
tako lako me prevariti.
Opet ću te prijatelju,
uvući u nevolju.
U dalekim nemačkim zemljama,
gde duboka su mora...
Daleko iza gora,
mornari slušaju o pesmama...
Ljudi koji žive tamo pričaju o devici samo...
To nije obična devica,
već Mesečeva rođaka,
Sunčeva sestrica.
Ta devica, govore...
Ponovno ću ti podvaliti,
na teške te muke staviti.
Hajde, hajde, hajde!
Opet problemi s tvojom budalicom Ivanom,
zakleo se tvojom bradom...
da mu je poznata jedna ptica
koju zovu žar-devica.
Dovesti je može, kaže
bestidno on laže.
Poslušaj me Vanja ti,
hvališ se da možeš doneti,
doneti mi novu pticu,
tu prekrasnu žar-devicu.
Šta ti, care, na um pada? Koja je to klopka sada?
Šta, opireš se ti?
Moraš me poslušati!
Daću ti rok od nedelje tri.
Sa žar-devicom se moraš vratiti
u našu carsku prestonicu.
Ne uspeš li, moraš znati,
na kolac ću te dati!
Care svetli, gde je ptica?
Zar je propala žar-devica?
Prevario je on tebe.
Nigde nema tvoje device.
Ti si divna žar-djevica,
postani nam carica!
Čim sam tebe ugledao
svoju sam ljubav rasplamsao!
Sokolove tvoje oču, bude mene usred noći!
Celog dana i sve vreme, muče one stalno mene!
Zbori nešto, ti ljubljena,
svadba je već pripremljena.
Sutra zora kada svane, otići ćemo na venčanje!
Neću se nikad udati ja, za krezubog starčića!
Volim te, iako sam star.
Odmah bih se udala da si još mlad.
Lepa moja carice,
kako da zavoliš me?
Ako me zaista voliš ti,
moraš se pomladiti.
Slušaj, sutra u zoru...
na širokom dvoru
naredi slugama da pristave
velika lonca tri
i ispod njih vatru zapali.
Prvi moraš do vrha ti,
hladnom vodom napuniti.
Drugi vodom vrućom,
a poslednji
mlekom ključalim...
Ako želiš mene oženiti i lepotanom postati...
prvo go u mleko skoči,
pa se vrućom vodom smoči
...i zatim se u hladnu umoči.
Nećeš više biti starčić,
postat ćeš divan mladić!
Oče, care, nemoj tužan biti
Ivan će isprobati
čudo ova lonca tri!
A zatim ćeš i ti spreman biti!
Sutra u zoru, na širokom dvoru...
Ivane pobrini se ti...
i za probu okupaj se u lonca tri...
u vrućem mleku i vode dve.
Hoću li se onda skuvati?
Tako se prasci gule, petlovi i poneka ćurka!
Hladnom vodom kako-tako, ali vrelom nikako!
Šta, nećeš!?
Volju našu ti obaraš!
Ići ćeš ti meni na hleb i vodu,
poslaću te na mučenje!
Prvo ćeš se iskupati, pa tek onda govoriti.
Bolje da te nisam ni video...
Izvini ako sam te uvredio.
Kraj je došao, Grbonjiću!
U vodi vrućoj završiću!
Nemoj više plakati,
i ovo će završiti.
Pre ću sam umreti, nego tebe napustiti.
Ujutru caru reci ti...
da straži naredi, da konjića dovedu tamo.
Reci da zbog pozdrava je samo...
Car će se s tim složiti.
A sad bogu pomoli se i spokojno odmori se.
Sad, Vanjuša, skidaj se, u vrućoj vodi
...okupaj se!
Ako bi car svetli dozvolio,
Grbonjića bih pozvao
i s njim se oprostio!
Ne uništi li ga mleko belo, vrela voda skuvaće mu telo!
Šta si, Vanjuša, stao ti? Ne mogu više čekati!
KRAJ