TIIVAD
Läbi metsa, salu, mööda merd ühtvalu,
uus aasta inimestele tõi kingitusi sadu.
Kellele mütsi-kõrviku, kellele tee juurde kõrsiku.
Kellele ube, kellele soola, tuul kelle põllule vett peaks tooma.
Kelle koonule tüüka piinad, aga onu Kirillile tiivad.
Oh, mure! Teistel saatus õnneuksed lõi valla, kellele vildid või rohud, mis kõik hädad viivad,
kellele koju abiline võis tulla! Aga sellele värdjale, issand halasta - tiivad!
ÖÖSEL, KUI KÕIK OLID UINUNUD...
Kes, kes, kes, kes,
no kes siis nii lendab?!
No kes siis nii lendab?!
No kes siis nii tiibadega lehvitab?!
Ei!
Kes, kes,
no kes siis nii lendab?!
Ei!
Noh, noh, noh, noh!
NII TULI KUULSUS...
No kes siis nii lendab?!
No kes siis nii tiibadega lehvitab?!
No mis lind see küll on?
Ei! Ma näitan ette!
Ai-ai-ai! Mis see veel olgu?
Kellele küpsenud pirn, kellele alatu hing.
Ehk kuradid põrgusse su viivad! Aga Kirillile?
Kuis küll inimesel ei vea! Tiivad!
Tervist, kena päeva!
Me siin ajasime aadressi segamini.
Need tiivad polnud teile, vaid teie naabrile ette nähtud.
Vabandage, nagu öeldakse, eksituse pärast.
Jutustas Pastella