Через ліс-переліс,
через море навкіс,
Новий рік для людей подарунки ніс:
Кому — шапку смушеву,
кому — люльку дешеву,
кому — солі до бараболі,
кому — три снопи вітру в полі,
кому — пушок на рило,
а дядькові Кирилові...
крила.
Горе мені, горе! Люди як люди. їм доля маслом губи змастила.
Кому — валянки, кому — мед од простуди,
кому — жом у господу...
а цьому гаспиду, прости Господи,— крила?!"
"Вночі, коли всі заснули..."
"А тим часом, про неймовірну подію стало відомо всім."
Хто, хто, хто, хто?
Ну хто так літає?!
Ну хто так крилом махає?!
Ні!
Хто, хто...
Ну хто так літає...?!
Ні!
Ну, ну, ну...
"Так прийшла слава..."
Ну хто так літає?!
Ну хто так крилом махає?!
Ну що це за птаха?!
Ні!
Я покажу як треба!
Ай-яй-яй, ну що ж таке?
Кому — сонце в кишеню, кому — дулю дешеву...
Щоб тебе доля побила! А Кирилові —
не пощастить же отак чоловікові. — Крила!
Вітаю, доброго дня.
Ми переплутали адрес.
Ці крила були не для вас, а для вашого сусіда.
Вибачте, як то кажуть, за помилку...