KRAANIKAUSS Kornei Tðukovski lastejutt
Juba vara koidikul pesevad end hiirepojad, kassipojad, pardipojad, põrnikad ja ämblikud.
Ainsana ei pese sina, välja näed kui nõginina.
Mis nüüd juhtus, mis on lahti? Miks mu ümber äkki kõik
keerleb-pöörleb omatahtsi: nii kui lendu tõusta võiks?
Saapapaarid, triikrauad, pirukad ja triikrauad,
püksirihm ja ahjuroop.
Tiirleb kõik ja veerleb kõik: kõik kui üks suur kukerpall.
Ah, sind musta, ah, sind räpast!
Kasimatu nagu põrsas. Korstnapühkijastki mustem;
imetleda ennast võid.
Kaela peal on saapa viksi, nina all on mustus miski.
Sinu käed! Kui näiteks tooksin: püksid plehku su eest jooksid.
Ka su püksid, ka su püksid panid plehku sinu eest.
Juba vara koidu ajal pesevad end hiirepojad,
kassipojad, pardipojad,
põrnikad ja ämblikud.
Ainsana ei pesnud sina, välja näed kui nõginina.
Plehku kasimatu juurest panid sukad, sussid koos.
Kraanikauss on kõige tähtsam, tuntud kõikjal minu töö.
Olen ülemus ja tähtsaim nuustikute komandör.
Jalaga kui korra löön, kutsun oma sõdureid
siia tuppa hulgakesi: pesuvahendeid - just neid!
Hauguvad ja uluvad nad jalgadega kopsivad.
Sulle teevad peapesu - puhtaks sind nad kasivad.
Otse vanni, otse vanni pea ees sisse kastavad.
Kara-Baras!
Pöörase matðalka eest rettu tormas väikemees.
Ruttu koju mine sa, pese nägu puhtaks ka!
Muidu ma su ära tallan, võtan kätte - neelan alla!
Tagasi mu raamat tuli, vihikud - need tulid ka.
Rõõmustasid seni, kuni hakkasid koos tantsima.
Vot nüüd lõpuks sind ma kiidan, vot nüüd küll sind armastan.
Lõpuks, sa, mu paharet kraanikaussi rõõmustad.
Vaja, vaja ennast pesta, hommikul ja õhtul veel.
Mustus, see ei tohi kesta: on häbi see, häbi see!
Sind tervitame seep, nii lõhnav see. - Ja käterätt nii pehmeke.
Pasta hammastele.
Ja see tihe kamm.
Mustus, see ei tohi kesta: on häbi see!
On häbi see!
Jutustas Pastella