Filmové štúdiá "SOJUZMULTFILM" Moskva 1952
SNEHULIENKA
Jarná rozprávka A. N. OSTROVSKÉHO Hudba N. A. RIMSKÉHO-KORSAKOVA
Scenár - O. LEONIDOV I. IVANOV-VANO, A. SNEŽKO-BLOCKÁ
Výroba I. IVANOV-VANO
Réžia A. SNEŽKO-BLOCKÁ
Kamera - N. VOINOV Zvuk - N. PRILUCKIJ
V áriach účinkujú: Snehulienka - I. MASLENNIKOVOVÁ
Leľ - V. BORISENKO Mráz - L. KTITOROV
Bobyľ - V. ŠEVCOV
Autor tancov V. BURMEISTER
Orchester Ministerstva Kinematografie ZSSR
Dirigent V. NEBOĽSIN
Zbor Štátneho Akademického Veľkého divadla ZSSR
Produkcia B. ČEKALOV
Redaktori ruských titulkov: Galina Lysenková, Alla Riabcevová
GTRK "Kuľtura"
Preklad do slovenčiny: M. M. *jún 2020
Koniec zime kohúti ohlásili.
Jar sa spúšťa na zem.
Polnočný čas nastal.
Starčeka Lešija upozornil:
Vlez do dutiny a spi!
Od zimy sa chvejete, chúďatká.
Aj keď neochotne, aj keď v chlade, tancom a zábavou si krídla rozcvičte.
Do krovia, rýchlo! Do krovia!
Vtipkovať ťa napadlo, starček Mráz?
Jar krásna!
V zdraví si sa vrátila?
Aj ty si zdravý, Dedo Mráz?
Ďakujem, nežije sa mi zle.
Berendeji na súčasnú zimu nezabudnú.
Veselá bola!
Rozmýšľam vziať svoje žezlo a rozjasním, postriebrim noc.
Celú túto rozlohu a priestor!
To nie je zlý nápad.
No je už čas na tvoju púť na sever.
Nesúr ma, sám odídem.
Zajtra na svitaní po vetre...
sa poponáhľam k sibírskym tundrám.
A komuže tu Snehulienku zanecháš?
Dcérka naša dorastá.
Bez opatrovateliek sa zaobíde.
Ani pešiemu, ani jazdcovi na koni cesta
či chodník nevedie do jej domu.
Smutno bude samej medzi sovami a Lešijmi sedieť.
Ech, starec... dievčaťu je vlastná vôľa najmilšia.
Práve to sa mi nepáči.
Jarilo-Slnko sa chystá zahubiť Snehuľku.
Iba čaká na príležitosť vraziť jej do srdca
lúčom svojim oheň lásky.
Potom už Snehulienku nič nespasí.
Snehulienku rodná mať v žalári nenechá kvôli tebe mrznúť.
- Daj mi moju Snehulienku! - Nedám.
Snáď si nemyslíš, že takej pobehlici dcéru zverím?!
Komu sa tu vyhrážaš, červenonosý?!
Počuj, pomerme sa.
Na dievča treba dávať v prvom rade pozor.
Treba ju radšej dať do opatery Bobyľovi.
Bezdetnému, namiesto dcérky.
Súhlasím.
Privolaj ku mne Snehulienku.
Snehuľka!
Snehulienka!
Snehulienka, dieťa moje!
Ach, chúďa, Snehulienka. Divoška.
Poď ku mne, nech ťa pritúlim.
Krásavica!
Nechceš nejaký čas s ľuďmi žiť?
Chcem... pustite ma.
Čože ťa tak láka opustiť rodný dom?
Čo také závideniahodné si u Berendejov našla?
Ľudové piesne! Pusti ma, otec!
Keď sa v chladnej zime vrátiš do svojej lesnej divočiny,
po súmraku ťa budem utešovať.
Pieseň na tóny metelice zaspievam.
Veselú. Od Leľa ju preberiem a naučím sa rýchlučko.
Leľa odkiaľ poznáš?
Z kríčka rakyty.
Kravičky v lese pasie a pritom piesne spieva.
Ech, ty... strážca!
A čo také vieš o Leľovi?
Chodia k nemu dievčatá, krásavice.
Po hlávke ho hladkajú, do očí pozerajú,
láskajú a bozkávajú, Leľuškom a Leľom nazývajú.
Šikovňučkým a milučkým.
Naozaj Leľ také pekné piesne spieva?
Počuješ: "Topíš sa"!
Hrôza sa skrýva v tomto slove.
Snehulienka, stráň sa Leľa!
Vyhýbaj sa jeho rečiam a piesňam!
Žhavým Slnkom je prepichnutý skrz na skrz.
Z rôznych slov, vymyslených ľuďmi,
sa Mráz bojí najviac slova "topiť sa".
Snehulienka, stráň sa Leľa!
Otec, som poslušné dieťa.
Nehnevaj sa toľko na Leľa a Slnko.
Ani Leľa, ani Slnka sa ja práveže nebojím.
Snehulienka, až ti bude smutno,
prídi k jazeru v Jarilovej doline.
Privolaj ma.
Nech budeš prosiť, čo chceš, neodmietnem ťa.
A ja dám príkaz, ukryť ťa.
Hej, druhovia!
Lešutky lesné!
Vypočujte ma!
Zobuďte sa, ozvite sa!
Dozrite na Snehulienku.
Počuj, Lešij!
Ak sa tu cudzí alebo pastier Leľ bude potulovať,
zakroč, omám ho, vtlač, zmiatni ho v lesnej divočine,
do húštiny alebo po pás do bahna vtisni.
Dobre.
Valí sa dav veselých Berendejov.
Poďme, Mráz! Snehulienka, zbohom!
Zbohom, Snehulienka, dcérenka!
Zbohom, otec!
Ber sa domov, hanebník!
Pozeraj...!
Aký zázrak!
Čo sa ti...?!
Uch, ty pijan! Ukážem ti ja "prízraky"!
Oj, "bojaryšňa"!
Živá!
Môžem sa spýtať... zďaleka prichádzaš?
A akým menom ťa poctili?
Snehulienka. A kam idem, to neviem.
Ak budete takí dobrí, so sebou ma vezmite.
Kto ma prvý našiel, tomu budem dcérkou.
Zbohom, otec.
Zbohom aj ty, mama.
Les, aj ty buď zbohom.
Prikážeš mi zaspievať?
Prikazovať nesmiem... prosím ťa, pokorne.
Počúvať piesne je jediná moja útecha.
Vytrhni kvietok z trávy a podaruj mi ho za pesničku.
Žartuješ? Smeješ sa mi?
Načo ti je kvietok?
A ak ho až tak potrebuješ, vytrhneš ho aj ty sám.
Na kvietku mi až tak nezáleží.
Drahý mi je darček od Snehulienky.
Vezmi si.
Na viditeľné miesto si ho nasadím.
Nech hľadia dievčatá!
Ak sa spýtajú, odkiaľ ho mám?
Odpoviem im, že ty si mi ho dala.
Mal si pravdu, pohľadný Leľ.
Ponáhľaj sa tam, kde milujú.
Tam hľadaj lásku. Si jej hodný.
Srdce Snehulienky je ku všetkým chladné.
Pre teba v ňom lásky niet.
Orechy vám, aj perníky zdobené! Loď prišla!
Neľutujte hrivny ani poltiny.
Neľutujte rubľa dievčatám podarovať.
Srdečný druh!
Svoju dievčenskú vôľu, priateľky,
rodných mojich som za milovaného druha vymenila.
Neoklam Kupavu.
Nezahub dievčenské srdce.
Snehulienka, poteš svoju priateľku.
Do kruhu pôjdeme posledný raz.
Nebudem už dlho roztopašiť, veseliť sa.
Nastal posledný deň mojej dievčenskej vôle.
Snehulienka, posledný.
Idem s tebou.
Priadzu domov zanesiem a bežím za vami.
Vezmime aj Leľa.
Tvoja priateľka je Snehulienka.
A Leľ je vám tam načo?
Snehulienke bude bez Leľa smutno.
Naozaj?
Potom bude dobré ísť Snehulienke so mnou.
A čo ja?
Ty si vezmi hoci aj Leľa.
Akoto... milý môj?
Som predsa tvoja nevesta.
K čomu sú slová?
Srdcu nerozkážeš.
Miloval som teba, teraz milujem inú.
Snehulienku.
Hanebný si, hanebný človek!
Ó, riečka... studená to voda!
Hlboká, tečúca.
Ukry... ukry úzkosť moju.
Spolu so smútkom ukrutným
žiarlivé srdiečko utop.
Prečo treba topiť žiarlivé srdiečko?
Úzkosť prejde, srdce ožije.
Zástupcom oklamaných dievčat je sám cár Berendejov.
Popros cára, Kupava.
Veľký cár šťastných Berendejov!
Ži naveky!
V tvojom šírom cárstve
je aj naďalej všetko v bezpečí.
- Naozaj? - Zaiste.
Neverím ti, Bermiata.
V tvojich úsudkoch je prílišná ľahkosť.
Nemysli si, že ak tu nie sú vraždy
a krádeže...
Kradnú trošíčka.
Lapáte ich?
Načo ich treba lapať? Prácu tratiť?
Nech si len kradnú.
Raz sa polapajú.
Bezpečie je veľké slovo.
U ľudí ho dávno nebadám.
15 rokov ho nebadám.
Leto máme krátke...
rok od roka čoraz kratšie.
Jesene sú stále chladnejšie.
Hmlisté, surové... proste jeseň.
Jarilo sa na nás hnevá.
Cár premúdry, prečo sa na nás srdí?
Má sa za čo.
V srdciach ľudí som pobadal hanbu.
Vymizla z nich služba kráse.
Zato sa v nich objavujú iné vášne.
Márnivosť, k majetkom druhých závisť.
Skrátka, priateľu... za chlad našich citov
srdí sa na nás Jarilo-Slnko.
A chladom sa nám mstí. Rozumieš?
Cár premúdry!
Vydaj dekrét, aby ženy verné boli...
aby muži na ich krásu nežnejšie pozerali.
Mládenci aby sa bez výnimky
do neviest svojich bláznivo zamilovali.
Toto nie je vôbec rozumný nápad.
Aký chceš mať z toho prospech?
Žiadny.
Načo potom dekrét?
Ako očistka pred Slnkom.
Vyhlásené by to bolo.
Ak neuposlúchnu, ich vina.
Premýšľal som celú noc, až do rána bieleho.
A takto som sa rozhodol.
Zajtra, v deň Jarila
v chránenom lese velím priviesť všetko, čo je v mojom národe...
dievčín-neviest a mládencov-ženíchov.
Nehnevaj sa.
Nevesty sa až "do krvi" so ženíchmi rozhádali.
Kdeže, ženiť sa!
Ani o piaď bližšie ich k sebe nedostaneš.
Prečo?
V osade za riekou
sa akási Snehulienka nedávno objavila.
Kvôli nej sa mládenci medzi sebou pobili.
Na ženíchov udreli nevesty z pevnosti.
A plienia, čo sa dá!
Hádajú sa, len tak rukami rozhadzujú.
Krásna dievčina prosí o prijatie.
So žiadosťou prichádza.
Vari sú vchody pre dievčatá zakázané?
Dvere zatvorené?
Báťuška, osvietený cár!
Hovor, počúvam... kto ťa urazil?
Kto ťa zneuctil?
Prosím ťa, báťuška, jasný cár!
Vari mám kliatby počúvať?
Vo svedomie veriť?
Či sa už v ľuďoch vôbec nevyznám?
Prečo im neveriť, dievčinka milá?
Pokiaľ je svet svetom,
pravdy a svedomia sa treba držať.
Môžem hovoriť, jasný cár?
Hovor, počúvam.
Vinník je predvedený?
Vinník je tuná. Pokorne tu čaká.
Jeho vina vám je známa?
Známa!
Priznávaš svoju vinu?
Priznávam.
Mizgir, praješ si zahladiť hriech?
Kupavu nazveš ženou?
U Mizgira je nevesta Snehulienka.
Národ spravodlivý!
Vina jeho je trestu smrti hodná.
No u nás niet krvavých zákonov.
Preto v mene ľudového súdu Mizgira
na večné vyhnanstvo odsudzujeme.
Odožeňte ho preč od každých dverí,
od každého príbytku,
kde sa posvätne uctievajú zvyky čestnej stariny.
Ani slovkom to nemienim ospravedlňovať.
No ak by si ty, veľký cár, uvidel Snehulienku...
Pozeraj na nich...
Divia sa, obdivujú.
Zdravím ťa, cár.
Snehulienka, nastal tvoj čas.
Nájdi si po srdci druha.
Kde ho hľadať? Neviem.
Srdce ti napovie.
Mlčí moje srdiečko.
Veľký cár!
Ona lásku nepozná.
S jej krásou aby lásku nepoznala?
Tomu neverím.
No ak je to tak...
Vari sa dá hnevať na nositeľa tepla?
Berendeji!
Komu z vás sa podarí do svitania
priučiť Snehulienku k láske,
ten si ju z rúk cára vezme aj s veľkým venom.
Veľký cár, Snehulienka sa zaručene zaľúbi.
Verte mi.
Biedny pastierik, kučeravý Leľ,
kvôli bohu Slnku a jasnému cárovi
pomôže jej.
Pozrite jej do očí.
Začne milovať do svitu dňa.
Veľký cár, zruš moje vyhnanstvo.
Oheň lásky mojej vzplanie
v Snehulienkinom nedotknutom srdci.
Mizgir a Leľ!
Váš sľub ma napĺňa pokojom.
Bezstarostne privítam Jarilov deň.
Večer pri súmraku
v chránenom lese mojom sa dnes
stretneme pri hrách a piesňach.
Veselá zábava.
Národ veľkodušný je vo všetkom veľký.
Keď treba pracovať, pracuje sa.
Keď treba tancovať a spievať, tak až do bezvedomia.
Iba dobrí a čestní sú schopní tak hlasno spievať
a tak s chuťou tancovať.
Vďaka, Leľ.
Krásavicu-dievčinu vyberaj.
Nech tá pieseň
spevákovi vynahradí horúcim ľúbivým bozkom.
Vezmi mňa, vezmi.
Snehulienka, postoj na chvíľočku.
Miluješ, miluješ ma? Povedz!
Stoj, stoj!
Neponáhľaj sa, Mizgir.
Hlupák som, láskou omámený.
Suchý peň som za ľúbivý obraz prijal.
Chladný lesk svätojánskych mušiek
za svietiace Snehulienkine očká.
Blúď po celú noc za prízrakom utekajúcim.
Poľuj na sny, lákavé to preludy.
Až biely deň rozptýli tvoje sny.
Rodná moja, v slzách túžby a smútku
volá ťa opustená dcéra.
Z tichých vôd začuješ stony
a ponosy Snehulienky tvojej.
Snehulienka, dieťa moje!
Čo ti chýba?
Láska! Milovať chcem.
No slová lásky nepoznám.
Ani city.
Zabudla si na otcove obavy.
Láska ti bude záhubou.
Nech aj zomriem.
Láska aspoň na okamih
je mi drahšia než roky túžby a sĺz.
Nech sa páči, dieťa. Pripravená som ťa láskou obdarovať.
V mojom vienku sily lásky je nevyčerpateľný prameň ukrytý.
Mama, čo je to so mnou?
Akou len krásou sa les zelený odel!
Voda ma láka.
Kríky ma pod baldachýn svoj volajú.
A to nebo, mama! Nebo!
Arómou lásky sa duša tvoja naplnila.
Hneď na prvý pohľad šťastlivca obdaruješ láskou.
Kohokoľvek postretneš.
No radosť, dcérka...
taj lásku pred očami Jarila-Slnka.
Bež domov chodníčkami lesnými,
v tieni kríkov vyhni sa stretnutiu s ním.
Zbohom, dieťa moje.
Akýže ja poklad v hrudi svojej skrývam?
Znesiem svoj poklad chodníčkom neznámym.
Samotná aby som sa ním brodila.
Snehulienka!
Opúšťajú ma sily.
Celú noc za tebou trielim.
Postoj. Bojíš sa?
Ó, nie! Mizgir!
Nie strachom plná je duša moja.
Chcem sa ti do tváre dívať.
Na oheň tvojich očí vynadívať.
Snehulienka! Hovor ešte slová povzbudivé!
Ešte! A šťastiu nebude miery!
Pozri... rozjasnilo sa, hrôzou horí východ.
V tieni vetiev ukry ma pred Slnka zlovestnými lúčmi.
Nech je zväzok váš požehnaný
hojnosťou a šťastím.
Veľký cár!
Tvoje prianie bolo mne príkazom.
A ja som ho vyplnil.
So Snehulienkou nám manželstvo požehnaj.
Ochotná si, deva Snehulienka,
zveriť ženíchovi osud svoj?
Spolu s rukou
dáš mu aj lásku svoju?
Ó, cár!
Pýtaj sa aj stokrát.
Stokrát ti odpoviem, že ho milujem.
Snehulienka, nažive zostaň.
Ó, zázrak!
Div neslýchaný!
Sťa jarný sneh sa roztopila.
A dievčinky Snehulienky viac niet.
Ak niet jej...
netreba viac žiť na svete.
Dcéra Mráza, chladná Snehulienka zahynula.
S jej čudesným skonom
skončila aj nadvláda Mráza.
Vymažme posledné chladné stopy z našich duší
a obráťme sa k Slnku.
Veselý Leľ!
Zaspievaj Jarilovi pieseň!
KONIEC
www.Titulky.com