ÖÖBIK Hans Christian Anderseni jutustus
Terves ilmas pole keisri paleest luksuslikumat.
See on tehtud peenimast portselanist.
Lillede külge aias on seotud hõbedased kellukesed,
mis helisevad kergest tuuleõhust.
Jaa, jaa, jaa, jaa.
Aga kõige hämmastavam Hiinas on ööbik.
Kogu laiast ilmast tulevad rändurid kuulama, kui jumalikult ta laulab.
Ööbik? Kes see on?
Mida sa tead ööbikust?
Ma pole temast midagi kuulnud. Ööbikut pole õukonnas esitletud.
Kuidas siis nii?! Ta on kuulus üle ilma, ja mina ei tea temast midagi!
Ta on vaja viivitamatult üles otsida.
Kõik kahjulik tuleb nendest kirjanikest. - Mida aga välja mõtlevad, aina valetavad.
Teie kõrgus! Ööbikut ei ole ja pole kunagi olnud.
See on kõik nende luuletajate väljamõeldis. Ärge uskuge neid raamatuid.
Kuidas saab see nii olla? See on Jaapani keisri raamat!
Selles pole valesid!
Kus elab ööbik?
Öö pikk? - Ööbik!
Ei, ööbikut me ei tea.
Siis otsige ta otsekohe üles, või ma lasen teie kandu keppidega peksta.
Noh! Kiiresti kööki!
Tema teab. - Tüdruk, sina tead ööbikut?
Kes teda siis ei tea?! Ööbik elab ju meie metsas.
Ta laulab nii hästi, et teda võib kuulata... - Vii meid tema juurde.
Kui näitad meile, kus ta elab, luban ma sul vaadata, kuidas sööb... keiser.
Hästi. Ma juhatan teid.
Oo, see on tema! Milline tugev hääl tal on!
Jaa! Jaa, jaa, jaa.
See on ju lehm. - Mida?
Oh! See on tema! Jumalik! Nagu palvekellad!
Jaa, jaa! Maagiline hääl! - Ei, see on ju konn.
Kuulake, nii laulab ööbik. Tere, ööbik!
Võrreldamatu metsalaulik, keiser andis meile käsu...
Keiser usaldas mulle selle meeldiva ülesande
kutsuda sind täna õhtuks paleesse.
Hästi, ma laulan keisrile.
See äbarik ongi see kuulus laulja?! - Pole tal mingit välimust.
Ja mida temas küll leidsid ülemere rändurid?
See on võrratu! Hämmastav!
Jaa, jaa, jaa. Imeline, imeline ja andekas. - Braavo! Braavo! Braavo!
Ma autasustan sind kuldkingakesega kaela riputamiseks.
Pole tarvis. Siirad pisarad on parim tasu lauljale.
Sa hakkad elama palees.
Oh, mulle on suur au sulle laulda, kuid elada tahaksin ma metsas.
Tänamatu! - Ta ei mõista oma õnne!
Ta hakkab elama teie palees, teie kõrgus. - Ja hellitama teie kõrvu oma lauluga.
Pange ta kuldses puuris eraldi ruumi ja iga päev laske aeda jalutama.
Jalutama? - Jaa.
Aga, teie kõrgus, ta ju lendab minema!
Siis te siduge pael ta jala külge. Ta ei lenda minema, kuid saab lennata aias.
Oi, kui tark! - Kui lahke ta on!
Elagu keiser! Ta on hiina lauljate parim sõber!
Seda siis ongi eduks tarvis!
Teie kõrgus, saadik Jaapanist. Saadik Jaapanist, teie kõrgus!
Ah, jaa, jaa, jaa.
Pikki aastaid ja suuri tegusid!
Oh, ilmselt on see uus raamat meie kuulsast lauljast.
Milline luksus! - Sätendab nagu teemant! - See sarnaneb prossile.
Kui peen käsitöö!
Jaapani keiser kingib teile selle linnu
ja palub edasi öelda, et Jaapani keisri ööbik
pole midagi, võrreldes Hiina keisri ööbikuga.
Au Jaapani ööbikule! - See on alles kunst! Jaa!
Näete, milline naljakas mänguasi!
Hästi laulab, aga midagi jääb ikkagi puudu. - Tasa, tasa!
Ma tahan, et mõlemad ööbikud laulaksid koos. Sellest tuleb imeline duett!
Vaadake, ta põgenes. - Oh, kui kahju!
Tänamatus! - Me söötsime teda erilise riisiga.
Aga tema! Puhh! Keeldus laulmast teie auks!
Anname välja käsu paguluse kohta. Tänamatutel lauljatel pole kohta meie riigis.
Hea, et parem ööbik jäi meile.
Alati on teada, millist laulu ta laulab.
Hästi laulab, aga midagi jääb ikkagi puudu. - Tasa, tasa! Tasem!
Arsti! Kiiresti!
Teie kõrgus, mis juhtus? - Teie kõrgus, mis teiega on?
Mis see siis olgu?! Ta jäi vait! - Kohe...
Arst siin ei aita. Vedru purunes.
Milline õnnetus!
Mis teiega on? - On teil halb?
Umbne on.
Umbne! Umbne!
Kes seal on?
Kes?
Anna tagasi! Anna tagasi! - Milleks?
Sulle pole seda enam vaja.
Kui külm sa oled!
Kes? Kes need on?
Kes? - Need on sinu teod.
Kas sa mäletad mind? - Aga mind? - Aga meid?
Kas mäletad?
Mina, ma ei teadnud teist midagi.
Kes valitses riiki? - Kes kirjutas alla dekreetidele?
Sina! Sina! Sina!
Ma ei teadnud! Ma ei teadnud, et nii palju kurjust on minu riigis.
Ma olen süüdi! Olen süüdi!
Hei, keegi! Tooge siia muusikat!
Muusikat! Ma ei suuda neid enam kuulata! Muusikat!
Hilja, hilja! Seal, kus olen mina, on ainult vaikus.
Surnuaias.
Aitäh, sulle! Aitäh, armas hea linnuke!
Ma ajasin su maalt välja, aga sina päästsid mu elu.
Millega saan sulle tasuda? - Heateod ei vaja tasu.
Ilmselt on ta juba surnud.
Nüüd saab siin olema teie magamistuba. - Jaa, jaa...
Soovime tervist kümneks tuhandeks aastaks! - Tere hommikust!
Mis siis ikka, on aeg hakata tegelema riigiasjadega.
Filmis on kasutatud fragmente Igor Stravinski ooperist "Ööbik".
Jutustas Pastella