SOJUZMULTFILM
POPELKA podle pohádky Ch. Perraulta
Pohádku začneme tak, jak nám zvyk velí.
V jistém království žil lesník skvělý.
A protože žil stále v zelené buši, k dcerce své necítil nic v duši.
Alespoň, že k dívčině je slunce milé, drozd ji zpívá a medvěd tancuje.
I růže rozkvétají, tak se věci mají! Tak se věci, tak se věci, tak se věci mají!
Ale zlá macecha se tam objevila a v domě lesníka všecko pozměnila.
Pouze na své dcerky ohled bere, Popelku chudáčka jen do práce žene.
Popelka pokorná nemá chvilku klidu. Hrnce, soudky, pánve, klubká nití, jehly,
metlu jí do rukou dají... tak se věci, tak se věci, tak se věci mají!"
SK překlad z ruských titulků: M. M. *január 2019
CZ překlad a korekce: wauhells
Poslyšte! Poslyšte!
Král nám velí, aby náš lid celý vyslechl, co mu chce sdělit.
Zítra bude ve dvoře velikánský, velký bál!
Buď šťastný a veselý každý, kdo tam zavítá!
- Bál...! - Bál...!
Popelko!
Popelko, povím ti něco do ouška. Snaž se nám ještě trošku.
Poumývej všechno nádobí, podlahu vytři, každou píď.
Dřevo naštípej na měsíc, kávu na rok umel zase.
Mezi květy ostatní zasaď růží čtyřicet.
A dokud nevyrostou pozametej cestu tu.
Když to stihneš udělat a všecko splníš do konce...
potom můžeš pokochat se bálem přes okno dvora.
A teď se na bál bal, ze srdce se tam bav!
No nejpozději vrať se ve dvanáct. Nezapomeň. Je ti to jasné?!
Jak odbije poprvé dvanáct, všecko zmizí hned a naráz.
Koně i kočár čarovný, Popelko... veř mi!
Jak odbije poprvé dvanáct, všecko zmizí hned a naráz. Hned a naráz!
- Kde jsme žili? - Jak jsme žili?
- Či ve štěstí... - Nebo v neštěstí...
Na to jsme dnes nemysleli, protože jsme se setkali.
- Na věky věků! - Na věky věků!
Ani nevíme, odkud jsme kdo... zapoměli jsme, kdo jsme sami.
Víme jen, že je to zvláštní, co se stalo mezi námi s vášní.
- Na věky věků! - Na věky věků!
Noc se blíží k polovině, jako míru holubice
žijeme si... od této chvíle nemůžeme rozloučit se.
- Nikdy! - Nikdy!
Hej, dívenky... půvabné dívky! Vyzkoušejte si prosím tento střevíček.
Ta které padne,
ta se stane princovou nevěstou!
Tak radostně a něžně vrká nám holubice.
A to proto, že není možné, nám dvěma spolu, rozloučit se.
- Nikdy! - Nikdy!
Nikdy!
KONEC
www.titulky.com/wauhells